Copyright: Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár


Címoldal
		A mû eredeti címe: Amour de tout amour -- Les sources de Taizé Fordította: Hegedûs Andrea Jézus Krisztus, te mindig bennem voltál, amikor még nem is ismertelek. Jelen voltál, amikor még nem is kerestelek. Amikor felismertelek, égetett a vágy, hogy te légy életem értelme. És lángra gyúlt lelkem. Mégis oly gyakran megfeledkeztem rólad. Te azonban szüntelenül szerettél engem. Tartalomjegyzék


Roger testvér

Taizé forrásai

Vigilia kiadó

Budapest, 1997

ISBN 963 7964 33 9

A mû eredeti címe:

Amour de tout amour -- Les sources de Taizé

Ateliers et Presses de Taizé, 1990

FORDÍTOTTA:

HEGEDÛS ANDREA

Jézus Krisztus, te mindig bennem voltál, amikor még nem is ismertelek. Jelen voltál, amikor még nem is kerestelek. Amikor felismertelek, égetett a vágy, hogy te légy életem értelme. És lángra gyúlt lelkem. Mégis oly gyakran megfeledkeztem rólad. Te azonban szüntelenül szerettél engem.


Tartalomjegyzék

A könyv elektronikus változata

Taizé forrásai

Közöttünk áll az, Akit nem ismerünk

Csendes várakozás Isten jelenlétére

Aki senkit se kényszerít

Ami reményeinket fölülmúlja

Szeretetének tüze

Amit a legkisebb testvéreim közül eggyel is tettetek, velem tettétek

Az egészen egyszerû élet

Isten sohasem szerzôje a rossznak

Lakhatóvá tenni a földet

Kiengesztelôdött szívvel

Újra és újra megbocsátani

Menj, elôbb engesztelôdj ki

Az életed tanúságtétel Krisztusról

Életed csak Isten jelenlétében teljesedhet ki

A megbocsátás tüze

Válj azzá, ami vagy

Ha kiveszne az öröm

Ha minden a szív bizalmában kezdôdne

Az ember nem reménytelenségre teremtetett

Az egyszerû vágyakozás Istenre, már a hit kezdete

Éld a jelen pillanatot

A belsô hang

Ne tekints többé hátra

Taizé kis forrása

Taizé ,,kis forrása''

Az ima

Gyere, kövess engem

Egész életre szóló igen

A közösség szolgája, az elöljáró

A tanács

Az étkezés

A leendô testvérek

A távol élô testvérek

A vendégszeretet

A hit misztériuma

A szív békessége

Az öröm

Az egyszerûség

Az irgalom

Közel a bizalom

Életre szóló elkötelezôdés

II. János Pál pápa Taizében elhangzott szavai

Jegyzetek

Taizé története

A kezdetek

A közösség példázata

A fiatalok fogadása és az interkontinentális találkozók

A bizalom zarándoklata a földön

Roger testvér magyarul megjelent írásai


A könyv elektronikus változata

Ez a program az azonos címû könyv elektronikus változata. A könyv 1997-ben jelent meg a Vigilia Kiadó gondozásában az ISBN 963 7964 33 9 azonosítóval. Az elektronikus változat a Vigilia Kiadó engedélyével készült. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más szerzôi jog a Vigilia Kiadó tulajdonában marad.


Közöttünk áll az, Akit nem ismerünk -- Taizé forrásai
Közöttünk áll az, Akit nem ismerünk	Taizé forrásai

Csendes várakozás Isten jelenlétére

,,De köztetek áll az, akit nem ismertek.''[1] Bárhol is légy a földön, aki szeretnéd megismerni a szíved legmélyén élô titkot, megsejted-e a benned élô csendes, olykor nem is szüntelen várakozást Isten jelenlétére?

Ez az egyszerû várakozás, ez az egyszerû vágyakozás Isten után már a hit kezdete.[2]

Közöttünk él az, akit nem ismerünk. Egyesekhez közelebb áll, mások elôl jobban elrejtôzik... de mindnyájan csodálkozva hallanánk:

,,Miért félnél... Itt vagyok melletted én, Jézus Krisztus, aki elôbb szerettelek téged...[3] és belédhelyeztem örömömet''.

* * *

Ismered válaszod törékenységét. Az Evangélium kihívásai olykor téged is meglepnek.

Már az elsô idôkre így szólt Jézushoz egy hívô: ,,Hiszek! Segíts hitetlenségemen.''[4]

Soha ne feledd: sem a kételyek, sem Isten hallgatásának látszata nem tartják vissza tôled Szentlelkét.

Isten azt kéri tôled, hogy add át magad Krisztusnak a hit bizalmával és fogadd be szeretetét.

Számos lehetôség vonzásában is egyedül te dönthetsz, senki nem teheti meg ezt helyetted.

Aki senkit se kényszerít

Te, aki hátratekintés nélkül[5] szeretnéd követni Krisztust, mersz-e újra és újra bizalommal fordulni az Evangéliumhoz?[6]

Veszel-e új lendületet általa, aki csendesen kísér, anélkül, hogy ráderôltetné jelenlétét? Ô, a Föltámadt Krisztus, benned él, és elôtted halad az úton.

Engeded-e, hogy az újjászületés forrását helyezze el szíved mélyén? Vagy ez annyira zavarba ejtene, hogy azt gondolnád: nem vagyok méltó arra, hogy szeressen?

Ami megragad minket Istenben, az az Ô alázatos jelenléte. Sohasem büntet, nem sérti meg az emberi méltóságot. Senkit nem kényszerít arra, hogy engedelmeskedjék neki. Minden önkényes gesztus eltorzítaná arcát. A hit egyik legnagyobb akadálya az a nézet, hogy Isten büntetni jön.

Krisztus, a ,,szelíd és alázatos szívû''[7] senkit sem kényszerít.

Ha ránk erôltetné magát, ki merne követésére hívni? Szíved csöndjében suttogja: ,,Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!''[8]

Felismerik vagy nem, a Föltámadt Krisztus mindenki mellett ott áll -- tudtuk nélkül is, rejtôzködve is.

Izzó szeretet az ember szívében, fény a sötétben,[9] ô úgy szeret téged, mint egyetlenét,[10] érted adta életét.[11] Ebben rejlik titka.

* * *

Krisztussal egyesülve tudod, hogy harc és szemlélôdés ugyanabból a forrásból táplálkozik: amikor imádkozol, szeretetbôl teszed, amikor azért harcolsz, hogy a legelhagyatottabbaknak is emberi arca legyen, ez is szeretetbôl fakad.

* * *

Isten mintha elvakítaná a tekintetet, hiszen túl ragyogó ahhoz, hogy az megpillanthassa. Krisztus azonban befogadja ezt az izzó tüzet, és felragyogtatja Istent, anélkül, hogy elvakítana.[12]

Ne döbbenj meg, ha a lényeg rejtve marad szemed elôl. Közelíts még nagyobb vággyal a Föltámadotthoz.

Napról-napra jobban megsejted majd a minden elképzelést meghaladó szeretet mélységét és nagyságát.[13] Életed végéig ebbôl meríted a rácsodálkozás képességét és az újrakezdés bátorságát.

Ami reményeinket fölülmúlja

Mindenkiben van olyan magány, amelyet semmilyen emberi szeretet nem tölthet be.

Mégsem vagy egyedül soha. Engedd, hogy szíved mélyéig beléd lássanak,[14] és meglátod, hogy lényed legbensejében, ott, ahol senki sem hasonlít senkire, Krisztus vár reád. És életre kel az, ami reményeinket fölülmúlja.

* * *

Krisztus nem pusztítani jött, hanem teljessé tenni.[15] Amikor szíved csöndjében figyelsz rá, megérted, hogy Ô sohasem alázza meg az emberi teremtményt; azért jön, hogy átalakítsa benned még azt is, ami leginkább nyugtalanít.

Önmagad megismerése belsô nyugtalanságot kelt-e benned? Ki ítélne meg, amikor Jézus imádkozik érted?[16] Ha önmagad kezdenéd vádolni mindazért, ami benned lakik, éjjeleid és nappalaid elegendôek lennének-e hozzá?

Amikor békétlenség támad benned, vagy a külvilág értetlensége szorongat, ne feledkezz meg arról, hogy ugyanabból a sebbôl, amelyben a szorongás fájdalma sajog, alkotóerôk is születnek. És út nyílik a kételytôl a bizalomhoz, a terméketlenségtôl az alkotáshoz.

Szeretetének tüze

Értetlenség vesz körül? Amikor a sötétség áthatolhatatlanná válik, szeretete égô tûz. Csak erre a sötétben világító lámpásra kell figyelned, amíg a hajnal fel nem virrad, és szívedben fel nem kél a nap.[17]

Tudod jól, hogy nem te teremted ezt a fényforrást; Krisztustól származik.

Isten szeretetének ragyogó kiáradása, a Szentlélek minden emberi életet bevilágít, akár a villám az éjszakát. A Föltámadt Krisztus megérint titokzatos jelenlétével, és minden terhet magára vesz, még a legsúlyosabb megpróbáltatást is.

Csupán utólag, néha jóval késôbb fogod megérteni: túláradó élete mindig jelen van. És azt kérded magadtól: ,,Lángolt ugye a szívem, mialatt hozzám szólt?''[18]

* * *

Még ha nem ismered is fel Ôt, kész vagy-e megmaradni a Föltámadt Krisztus mellett abban a hosszú csöndben, amelyben látszólag semmi sem történik?

Ekkor érlelôdnek a legfontosabb döntések. Ekkor oldódnak fel a ,,mire jó?'' állandó kétkedései.

Amikor alig érted, mit vár tôled, mondd ezt meg neki. Az alázatos imában mondj el neki mindent, még ha nem is találsz rá szavakat.

Légy nagyon türelmes, ne nyugtalankodj amiatt, hogy rosszul imádkozol. Tudod-e, hogy minden lelki követelôzés egy-egy kis halál a léleknek?

Engedsz-e a hívásnak, hogy életed által a szeretet költeményét alkosd meg vele?

Tudod-e várni ôt, a Föltámadottat tested és lelked szomjazó földjének pusztaságban is?

És megérzés támad benned, új lendület lobban... Nyílni kezd lelkedben a sivatag virága, az öröm virága.[19]

* * *

Föltámadt Krisztus, te olyannak fogadod el szívünket, amilyen. Miért kellene hát arra várnunk, hogy megváltozzék a szívünk, mielôtt elindulnánk feléd? Te fogod átalakítani.

Lángra gyújtod lelkünk csipkebokrát. Nyitott sebeinken át árasztod belénk szeretetedet. Éppen fájdalmaink által termékenyíted meg a veled való közösséget.

Hangod megtöri éjszakánk sûrûjét, és megnyílnak bennünk a dicsôítés kapui.


Amit a legkisebb testvéreim közül eggyel is tettetek, velem tettétek -- Taizé forrásai
Amit a legkisebb testvéreim közül eggyel is tettetek, velem tettétek	Taizé forrásai

Az egészen egyszerû élet

Követni szeretnéd Krisztust anélkül, hogy hátratekintenél: ne feledkezz meg arról, hogy követése ellenállhatatlanul felszólít az osztozásra és az egyszerû életre.

Otthonod falára kitehetnéd az Evangéliumnak e szavait, amelyek egyenesen Krisztus szívébôl származnak: ,,Amit a legkisebb testvéreim közül eggyel is tettetek, velem tettétek.''[20]

Kik adnák alkotóerejük legjavát ahhoz, hogy csökkenjen a szenvedés szerte a világon, ott, ahol betegség és éhség pusztít, ahol iszonyatos körülmények között laknak az emberek?

* * *

Ki fogja meghallani azoknak a segélykiáltását, akik ,,a sötétségben és a halál árnyékában''[21] élnek? Ki lesz a bizalom és a béke kovásza, hogy kitörjön az emberek és a népek közötti gyûlölködés és félelem örvényébôl?

Isten sohasem szerzôje a rossznak

Némelyek azt gondolják: ha Isten létezne, nem engedné, hogy csupán egyetlen embert is elpusztítson a háború, az igazságtalanság, a betegség, az elnyomás. Ha létezne Isten, megakadályozná az embert abban, hogy rosszat tegyen.

Hamarosan három évezrede annak, hogy Illés próféta elindult a sivatagba, hogy Istent hallgassa. Szélvész tört ki, majd földrengés és vad tûzvész támadt. De Illés megértette, hogy hiába keresi Istent a természet tombolásában. Aztán minden lecsendesedett, és Illés meghallotta Istent az enyhe szellô[22] suttogásában. Megrázó tényre ébredt rá: Isten hangja gyakran a csönd lehelletében jut el az emberhez.

Talán a történelemben elôször írták le ezt a felismerést: Isten senkit sem félemlít meg, Isten nem erôszakos. Isten sohasem szerzôje a rossznak, a földrengéseknek, a háborúknak, a természeti katasztrófáknak.

Isten nem akarja sem az emberi szenvedést, sem a szorongást.

Isten nem erôlteti rá magát senkire. Meghagyja szabadságunkat, hogy szeressünk vagy gyûlöljünk, hogy megbocsássunk vagy visszautasítsuk a bocsánatot. Ô maga azonban soha sem nézi közönyösen az emberek szenvedését; együtt szenved az érthetetlen megpróbáltatások áldozataival, együtt szenved mindenkivel. Isten ismeri a fájdalmat, azt a szenvedést, amelyet Krisztus élt át.

Lakhatóvá tenni a földet

Megijedsz saját félelmedtôl? A Krisztussal való közösség bátorságot ad ahhoz az elkötelezôdéshez, amely szeretné lakhatóvá tenni a földet; hogy a legkiszolgáltatottabb, igazságtalanságoktól sújtott emberrôl se feledkezzenek meg.

Nem nyugodhatunk bele tétlenül a szörnyû eseményekbe; sôt, lehetséges jóra fordítani ôket.

Jól tudod, hogy a világ békéjének egyik feltétele a javak igazságos elosztása minden ember között. A tudomány és a technika nagyszerû eszközei nélkülözhetetlenek ahhoz, hogy megszüntessük az éhínségeket, és enyhítsünk a fizikai szenvedéseken.

Nyitott szemmel jársz-e, hogy észrevedd az ártatlanok szenvedését: a gyerekeket, akiket megsebeztek a széttört személyes kapcsolatok, akiket elhagytak övéik; és az idôs emberek sokaságát is, akik elviselhetetlen magányban élnek?

* * *

Ne aggódj amiatt, hogy kevés megosztani valód van: hogy oly kicsi a hited, hogy nincs nagy vagyonod.[23] Ennek a kevésnek a megosztásakor Isten megajándékoz a szív kiapadhatatlan bôségével.

A javak megosztása elvezet ahhoz, hogy életedet egyszerûbbé tedd és megnyisd otthonod. Oly kevés kell ahhoz, hogy másokat vendégül láthassunk! A javak bôsége inkább akadályozza, mint segíti a közösség növekedését. Étkezések alkalmával az ünnep lelkülete születik meg az egyszerûségben.

Egyszerûbbé válni azért, hogy intezívebben éljünk: ebben találsz rá az élet örömére.

Akkor találékony képzeleted nagyon kevésbôl is szépet tud teremteni körülötted.

Hadd énekeljen benned az öröm, a teremtés sugárzó adománya: szemeid meglátják benne az örökkévalóság ragyogását.

* * *

Krisztus, minden élet Megváltója, te mindig eljössz hozzánk.

Téged befogadni éjszakánk békéjében, napjaink csöndjében, a teremtés szépségében, a nagy belsô küzdelmek idején; téged befogadni annyit jelent: tudjuk, hogy te mindig velünk leszel, minden helyzetben, mindenkor.


Kiengesztelôdött szívvel -- Taizé forrásai
Kiengesztelôdött szívvel	Taizé forrásai

Újra és újra megbocsátani

Követni szeretnéd Krisztust, anélkül, hogy hátratekintenél: akarsz-e kiengesztelôdött szívvel haladni az úton, még a legkínzóbb feszültségek közepette is?

Mire jó azt kutatni bármely félreértésben is, vajon ki hibázott, és kinek volt igaza?

Szándékaidat mások eltorzítják? Ha rosszul ítélnek is meg, Krisztus miatt[24] bocsáss meg nekik. Szabadnak, mindennél szabadabbnak érzed majd magad.

Újra és újra megbocsátani: a szeretet legnagyszerûbb kifejezése.[25] jézus utolsó imájához kapcsolódsz általa: ,,Atyám, bocsáss meg nekik, hisz nem tudják, mit tesznek''.[26]

Amikor megbocsátasz, nem a másikat akarod megváltoztatni, hanem egyszerûen Krisztust szeretnéd követni.

Felebarátodat ne élete egyetlen idôszakában vizsgáld, hanem léte egészében szemléld.

Igyekezz áttetszôvé lenni. Kerüld a fondorkodó ügyeskedést. Soha ne manipuláld a másik lelkiismeretét, kihasználva szorongását, hogy céljaid szolgálatába kényszerítsd.

Ha meg akarsz szabadulni a Kísértôtôl, Krisztus dicséretét énekeld, amíg el nem tölt a derû és a béke.

Krisztus örömre hív, nem a csüggedésre.

Minden életkorban benne rejlik a hit lendülete. Még a hétköznapok szürkeségében is az Ô öröme lüktet, sôt vidámsága. Panaszkodás helyett adj át neki mindig mindent, egészen a fáradtságtól elcsigázott testig.

Menj, elôbb engesztelôdj ki

Krisztus: közösség. Tudnál-e Krisztussal élni, de nem elszigetelten, hanem a Föltámadott Úrral, aki Testének közösségében, egyházában van jelen a földön? Amikor az egyház az anyai szeretet és a megbocsátás misztériumát sugározza, akkor Jézus Krisztus fénye ragyog benne.

Az Evangélium egyik elsô tanúja már megértette ezt: ,,Lehet prófétáló tehetségem, ismerhetem az összes titkokat és mind a tudományokat, elmozdíthatom a hegyeket... ha szeretet nincs bennem, mit sem használ nekem.''[27]

Az egyháznak ebben a páratlan közösségében régi és új ellentétek szakítják szét Krisztus Testét.

Az ökumenizmus fényes küldetése mindig is az lesz, hogy késlekedés nélkül megvalósítsa a kiengesztelôdést.

Az Evangéliumban a kiengesztelôdés nem várat magára: ,,Ha tehát ajándékot akarsz az oltáron felajánlani, és ott eszedbe jut, hogy embertársadnak valami panasza van ellened, hagyd ott ajándékodat, s menj, elôbb engesztelôdj ki embertársaddal.''[28]

,,Menj, elôbb engesztelôdj ki!'' Nem pedig: ,,Halaszd késôbbre!''

Az ökumenizmus csalóka reményeket táplál, amikor késôbbre halasztja a kiengesztelôdést. Mozdulatlanná válik, sôt megmerevedik, amikor olyan párhuzamos pályákon halad, amelyeken elhalnak a megbocsátás élô erôi.

A kiengesztelôdés egészen következetesen hû az Evangéliumhoz, ... és így a béke és bizalom csíráját kínálja fel az egész emberi családnak.

* * *

De hol találhatunk olyan égô szeretetet, amely kiengesztelôdik? Hol?

Te is tudod, hogy azt a Krisztust követjük, aki ,,amikor szenvedett, nem fenyegetôzött; vétkeinket a saját testében fölvitte a keresztfára, és sebei szereztek számunkra gyógyulást.''[29]

Boldog, aki ôt követve elmegy az együttérzés végsô határáig: ,,Szeressétek ellenségeiteket, ... és imádkozzatok rágalmazóitokért.''[30]

Ha csupán azokat szeretjük, akik bennünket is szeretnek, semmi különöset nem teszünk. Ehhez nincs szükség Krisztusra, hiszen a nem hívôk is megtehetik ugyanezt.[31]

Akkor teljesedik be az igazi megtérés lényünk mélyén, amikor elvetetten vagy megalázva is haladéktalanul Istenre bízzuk azokat, akik megsebeztek minket.

* * *

A kiengesztelôdés a szív tavasza. Amikor késlekedés nélkül kiengesztelôdünk, magával ragad a fölfedezés: a saját szívünk változott meg általa.

Mit is tehetsz, ha elhatározod, hogy megszünteted az elhidegülést egy személlyel kapcsolatban, és fölkeresed a veled szembenállókat, ezt mondva: ,,eljöttem, hogy kiengesztelôdjünk'', és ôk azzal utasítanak vissza, hogy ,,szó sem lehet róla''?

Lesz-e bátorságod újra nekivágni? Az elszigetelô bizonytalanságot félretéve odafordulsz-e azokhoz, akik visszautasítottak, hogy újra így szólj: ,,eljöttem, hogy kiengesztelôdjünk''?

És ha ismét durván elûznének -- micsoda döbbenet! --, észreveszed, hogy befogadtad ôket. Magadra veszed a bizalom kockázatát, és -- bármilyen meglepô is -- súlytalan örömre ébredsz.

* * *

A közösségnek ebben a misztériumában, az egyházban ma éppúgy lehetséges, mint az elsô században, hogy ,,egy szívvel, egy lélekkel állhatatosan imádkozzunk... Máriával, Jézus édesanyjával.''[32]

Szûz Mária megvilágítja útjainkat. Benne él a szív egyetemessége: éneke felszárnyal a ,,Magnificatban'': bátran reménykedik mindenkiért. Prófétai látomásban megsejti, hogy Fia eljöttével mindenki számára felfakadt az üdvösség forrása.[33]

Máriában az anyai szeretet azonos a katolicitással, az egyetemességgel. Nem ugyanúgy van-e az egyházban is? Amikor e valóságok egyike meggyöngül a másik is fokozatosan eltûnik.

Az életed tanúságtétel Krisztusról

Századról századra olyan keresztények közvetítették a hitet másoknak, akiket teljesen betöltött a Szentlélek.

És te, azok között leszel-e, akik utakat nyitnak a Föltámadott Krisztushoz?[34] Vagy tétovázva így szólsz: Miért engem kérsz, hogy mások elôtt készítsem az Evangélium útjait? Nem látod, hogy szinte olyan vagyok, mint a reményét vesztett kisgyerek?

Ki tudja mindazt elmondani, amivel olykor a kisgyerekek öntudatlanul is megajándékoznak bennünket?[35] Vannak köztük, akik bizalmukkal vagy egy-egy váratlan szavukkal másokat Isten jelenlétére ébresztenek.

Az életed tanúságtétel Krisztusról, hogy másokat az Ô szeretetére ébressz. Egymagukban a szavak könnyen kergetnek üres illúziókat. Amikor néhány ember beszélgetése csevegéssé változik Istenrôl, a Szentlélekrôl vagy Krisztus közösségérôl, marad-e még benne teremtô erô?

 A Föltámadt Krisztus életét mély, személyes önzetlenséged, az önmagadról való megfeledkezés továbbítja másoknak.

A rövid életû szalmaláng-lelkesedés helyett olyan állhatatossá alakítod-e a szívedet, hogy a végsôkig hû maradj?[36]

* * *

Jézus Krisztus, ha akkora hitünk volna is, hogy a hegyeket elmozdítanánk, élô szeretet nélkül[27] ugyan mit érnénk?

Te szeretsz minket.

Szívünkben lakó Szentlelked[37] nélkül ugyan mit érnénk?

Te szeretsz minket.

Mindent magadra véve utat nyitsz számunkra a hit, a bizalom az Isten felé, feléje, aki nem akarja sem a szenvedést, sem a nyomasztó emberi gondot.

Föltámadt Krisztus Lelke, a részvét Lelke, a dicsôítés Lelke, mindnyájunkra kiáradó szereteted nem múlik el soha.[38]


Életed csak Isten jelenlétében teljesedhet ki -- Taizé forrásai
Életed csak Isten jelenlétében teljesedhet ki	Taizé forrásai

A megbocsátás tüze

Ki egyengeti számodra az ösvényt, amely az élô víz forrásaihoz vezet? Csakis itt bontakoznak ki a kockázatvállalás eleven erôi.

Azt kérded magadtól: ,,Hogyan találhatok beteljesülésre?'' Nem kockázattól mentes, nyugalmas életre vágysz, hanem arra, hogy alkoss valamit az életedbôl.

Ne torpanj meg a megoldhatatlan helyzeteknél, hiszen így élô energiákat pazarolsz el. Ne kényeztesd el magad. Habozás nélkül indulj tovább! Szíved szélesre tárul, amikor fölfedezed, hogy életünk csak Isten jelenlétében teljesedhet ki.

Így töprengsz: hogyan juthatok el a beteljesüléshez, amikor a múlt képei vagy a jelen eseményei elfedik a forrásokat és makacs sajnálkozást keltenek?

Ne felejtsd el: Isten gondot visel minden gondodra.

És még akkor is, ha nem látod az élet értelmét, felragyog egy fénysugár, és bevilágítja éjszakádat. Szeretete égô tûz...

... Átjár megbocsátásának melege, és szétoszlatja kuszaságodat. ,,Neveden szólít.''[39] Ez a tûz elemészti a keserûség gyökereit is. Ez a tûz soha nem mondja, hogy ,,elég!''[40]

Válj azzá, ami vagy

Beteljesülés? Döntés elôtt tétovázol, mert attól félsz, hogy tévedni fogsz?

Ne hivatkozz többé saját sötétségedre, hogy így palástold kuszaságodat. Boldog, aki elhúzza kezét szemei elôl, és vállalja az elôrehaladás kockázatát, amelyet egyedül a hit bizalma támogat.[41]

Beteljesülés? Válj azzá, ami a szíved legmélyén vagy...

és megnyílnak a gyermeki lelkület kapui, a szeretet csodája.

Az Öröm forrása fakad fel bensôdben. Ez nem eufória, nem is akármilyen öröm, hanem örömujjongás, amely egyenesen az örökkévalóság forrásaiból ered.

Ha kiveszne az öröm

Ha az ünnep lelke elhalványulna...

Ha egy szép reggelen olyan társadalomban ébrednénk, amely jól mûködik, technikailag fejlett, de amelybôl eltûnt minden bensô élet...

A tudomány és a technika nélkülözhetetlen ahhoz, hogy a föld lakhatóvá váljon. De ha odáig jutnánk, hogy elfelejtjük a hit bizalmát és a szív okosságát, amely nélkülözhetetlen az emberi család jövôjének építéséhez...

Honnan meríthetnénk a bensô élet gazdagságát, ha kiveszne az öröm lelkülete ebbôl a páratlan közösségbôl, amely Krisztus Teste, az ô egyháza, és ha az egyház anyai szeretetét erkölcsprédikációk váltanák fel?

Ha elveszítenénk gyermeki bizalmunkat az Eucharisztiában és Isten Igéjében... Ha a keresztények imádságát unalmas és száraz nyelv fejezné ki anélkül, hogy helyet adna az intuíciónak, a költészetnek, a Föltámadt Krisztus drága jelenlétének...

* * *

Föltámadt Krisztus, te gyakran látsz engem magányosan, mint aki idegenként bolyong a világban. De rád szomjazik lelkem, és jelenlétedre vár. És szívem mindaddig nyugtalan marad, amíg át nem adhatja neked, Krisztusom mindazt, ami ránehezedett és távol tartotta tôled.[42]


Ha minden a szív bizalmában kezdôdne -- Taizé forrásai
Ha minden a szív bizalmában kezdôdne	Taizé forrásai

Az ember nem reménytelenségre teremtetett

Ha minden a szív bizalmában kezdôdne, ki kérdezné még: ,,Mivégre vagyok a világon?''

Egész életedre és sok-sok ember életére van szükség ahhoz, hogy bizalom ébredjen szerte a világon, Keleten és Nyugaton, Északon és Délen.

Ha felizzana benned a megbocsátás szenvedélye, a közösség szikráit gyújthatná fel a népek legkonokabb napjaiban is.

Nincs szükség az egész emberélet tapasztalatára ahhoz, hogy elindulj.

Ne feledd, hogy a történelem legnehezebb korszakaiban gyakran néhány asszony, férfi, fiatalok, sôt gyermekek a föld különbözô pontjain élve -- képesek voltak arra, hogy megváltoztassák egyes történelmi folyamatok irányát.

Közösségben maradtak Jézus Krisztussal az imádságos várakozásban vagy a szemlélôdés hétköznapjaiban, s így a kiengesztelôdés láthatatlan élesztôi lettek hívôk és nem hívôk között.

Ma is vannak, akik képesek arra, hogy megmerevült helyzeteket átalakítsanak. A bizalmatlanságot, sôt a gyanakvást maguk mögött hagyva meg tudják teremteni a bizalom és a kiengesztelôdés légkörét.

Minden erejükkel arra törekednek, hogy begyógyuljanak a szakadások okozta sebek, s úgy állnak az emberiségben, mint a nem remélt változások jelei.

Föl lehet ismerni ôket. Megedzôdtek a kíméletlen megpróbáltatások idején. Állhatatosan[43] kitartanak mindennel szemben, még avval szemben is, amit nem tudnak megváltoztatni.

Életük ajándékával arról tesznek tanúságot, hogy az ember nem reménytelenségre teremtetett.

Ha vannak is elôttük lebontásra váró falak, létezik számukra egy olyan ,,páratlan forrás'', amelybôl újra és újra bátorságot merítenek az újrakezdéshez.

Az egyszerû vágyakozás Istenre, már a hit kezdete

Hogyan fedezhetjük fel ezt a ,,páratlan forrást'', amelyben az Evangélium eredeti frissességében jelenik meg?

Talán már felfigyeltél arra, hogy az emberi lét legmélyén ott él a várakozás Isten jelenlétére.

Tudnod kell, hogy az egyszerû vágyakozás Istenre már a hit kezdete.

És amikor Jézus Krisztus engedi, hogy fölfedezzük ôt a közös imádság szépségében, növekszik bennünk a szomjúság, hogy egyre jobban megértsük ôt.

Kezdetben nem a széleskörû ismeretek számítanak, bár ezeknek is óriási értékük van. Elôször bensô megvilágosodásod hatol be a hit misztériumába. Az ismeretek ezután jönnek. Minden nem adatik meg egycsapásra.

* * *

Ha Jézus nem jött volna el a földre, Isten még mindig távolinak, sôt elérhetetlennek tûnne számodra. Krisztus, a Föltámadott Úr teszi Istent életünk számára megközelíthetôvé.

Fogsz-e mindig emlékezni erre a döbbenetes evangéliumi valóságra: ,,Nem mi szerettük Istent; Isten szeretett minket elôször.''

Ez életed világossága.

Bármily valószínûtlennek látszik is, nem kell nyugtalankodnod, ha nem tudod ôt rögtön szeretni, amikor reá bízod magad.

Éld a jelen pillanatot

Az Evangéliumban Jézus kijelenti, hogy nyugtalansággal semmit nem oldhatsz meg.[44] El kell fogadnod határaidat, és azt, ami törékeny benned.

Miért akarsz megmaradni annál, ami magadban is, másokban is fájdalmat okoz?

Ismered Krisztus egyik elsô tanújának szavait: ,,Ha szívünk vádol is minket valamivel, ... Isten fölötte áll szívünknek''.[45]

Jézus Krisztus nem arra hív, hogy magaddal foglalkozz, hanem szíved alázatos bûnbánatára szólít. Mit is jelent ez? Azt a bizalomból fakadó lendületet, amellyel rábízod hibáidat. És íme megszabadultál, sôt szabad vagy ahhoz, hogy intezíven éld a jelen pillanatot; sohase veszíted el bátorságodat, hiszen mindig bocsánatot nyersz.

Lehet, hogy azt gondolod: ,,Ez lehetetlen''! Krisztus együttérzésével is megajándékoz a kiengesztelôdés szentségében. Rá fogsz döbbenni, hogy megbocsátásának szálai átszövik életedet még a megpróbáltatások idején is.

A belsô hang

A Föltámadt Krisztus melletted áll. ,,Isten országa közöttetek van''.[46] Fölerôsödik benned a belsô hang, és ez a hang -- imádság. Ha néma marad is ajkad, szíved csöndjében figyelsz, egészen megnyílva Isten jelenlétében.

Ha szavakkal imádkozol, szavaid néha szegényesek és ügyetlenek. Elmondod neki örömeidet, csalódásaidat, mindent. Az egyéni imában a beszéd alig számít, hiszen nem zavar és nem is sért másokat.

Krisztus az eseményeken keresztül szól hozzád. Megsejtet valamit, ami gyökeret ereszt benned, és formálni kezd. Ha csupán egyetlen szóra emlékszel is, ez a szó utat nyithat elôtted.

És így imádkozol:

,,Minden élet Megváltója! Napok múltak el, és én nem válaszoltam neked. Odáig jutottam, hogy megkérdeztem magamtól: valóban szükségem van Istenre? A bizonytalanság és a kétely falai magasodtak körém, és messzire távolítottak tôled.

Jézus Krisztus, titokzatos Jelenlét, te mégis vártál rám. Ellentmondásaim, sôt belsô lázadásaim mélyén is belém világított az Evangélium fénye: szereteted nem üres szó, hanem állandó jelenlét és megbocsátás.

Föltámadt Uram, Te a Szentlélek által mindig bennem éltél, és soha nem hagytál el.[47]

Ne tekints többé hátra

Amikor Krisztus megkérdi tôled: ,,Hát te, kinek tartasz engem?'',[48] így válaszolhatsz: ,,Krisztus Jézus, te az vagy, aki belészeretsz engem a soha véget nem érô életbe.

Megnyitod elôttem a kockázat útját. Nem néhány morzsát, hanem egész életemet várod tôlem.

Te vagy az, aki éjjel-nappal[49] imádkozol bennem. Dadogásom imádság: ha egyszerûen csak megszólítalak Jézus néven, betöltöd szívem üres foltjait.

Ujjamra húzod a tékozló fiú gyûrûjét, az ünnepi gyûrût.[50]

És én vajon langyosságra cseréltem Isten ragyogását, vajon ,,elhagytam ôt, az élô vizek forrását, azért, hogy repedt ciszternákat ássak magamnak, amelyek nem tarthatják a vizet''?[51]

Krisztus, te fáradhatatlanul kerestél engem. Miért is tétováztam, s kértem idôt arra, hogy saját dolgaimmal foglalkozhassam? Miért is tekintettem hátrafelé, miután az eke szarvára tettem kezemet?

Noha nem láttalak, mégis szerettelek, talán nem úgy, ahogy akartam volna, de tényleg szerettelek.[52]

Jézus Krisztus, te arra bátorítottál: éld meg az Evangéliumból azt a keveset, amit megértettél belôle; hirdesd életemet az embereknek; jöjj és kövess engem.[53]

És a forráshoz visszatérve egy napon megértettelek. Azt várod tôlem, hogy ne tekintsetek többé hátra, és visszafordíthatatlanul reád bízzam magam.


Taizé kis forrása

A ,,kis forrás'' a közösségi élet lényegét fogalmazza meg a Taizéi Közösség számára

Taizé ,,kis forrása''

Te, aki életedet akarod adni Krisztusért és az Evangéliumért,[1] ne feledd, hogy még saját sötétséged közepette is vele együtt haladsz a fény felé.

Ne tekints többé hátra,[2] haladj Jézus Krisztus nyomdokaiban. Ô a fény útjára vezet téged: ,,Én vagyok -- és: ti vagytok -- a világ világossága.''[3]

Sokak számára szeretnéd készíteni az Úr Krisztus útjait,[4] és a világ legsötétebb éjszakáiban is tüzet szeretnél gyújtani.[5]

Tudod jól, hogy Jézus Krisztus nem csupán kevesekért, hanem mindenkiért[6] jött a földre. Föltámadásában kivétel nélkül minden emberi lénnyel egyesül. A szívnek ezt az egyetemességét Isten benned helyezte el.

Hagyod-e, hogy növekedjék benned egy kezdetet és véget nem ismerô bensô élet? Általa jutsz el az evangéliumi öröm küszöbéhez; ebben gyökerezik az emberi szolidaritás is.

* * *

Közel és távol minden ember számára lakhatóvá kell tenni a földet -- ez az Evangélium egyik szép lapja, amelyet az életeddel kell megírnod.

Az önmagadról való megfeledkezés és az önzetlenség hozzásegít, hogy az emberi család folyton változó körülményeinek sûrûjében is helytállj. Törekedj arra, hogy át is lásd mindezt, s ne engedd, hogy elsodorjanak a váltakozó hullámok.

Azok közé tartozol-e, akik -- bármilyen kevesük van is -- az osztozással a szép emberi reményt éltetik a földön?

Szinte a semmivel a kiengesztelôdés útját építed-e a közösség misztériumában, az egyházban?

A közös cselekvés megerôsít, örvendezz hát: nem vagy már egyedül, hanem jóban-rosszban testvéreiddel haladsz elôre. Az a hivatásod, hogy megvalósítsd velük a közösség példázatát.

Az ima

Ha nem találsz is visszhangra, Krisztus titokzatos jelenléte sohasem hagy el. Idônként esetleg föltámad benned a kétely érzése, de az Ô állandó jelenlétének csodája mindennél erôsebb.

Néha rajtakapod magad, amint megkérded tôle: ,,Mit vársz tôlem?''

Majd így szólsz a Föltámadt Krisztushoz: ,,Figyelj rám, hallgasd meg gyermeki imámat, add, hogy mindent mindenkor rádbízhassak.''

* * *

Isten megvolna imádságunk nélkül is. Titok marad, miért tulajdonít neki ekkora jelentôséget.

Minden emberi beszédet megért. Amikor csendben a közelében vagy, már imádkozol: ha néma marad is az ajkad, szíved beszél hozzá. És Krisztus többet imádkozik benned a Szentlélek által, mint sejtenéd.[7]

A közös imádkozásban a dicsôítés lelkülete a láthatatlan világba enged bepillantást. Mintha ,,érzékcsalódásban'' lenne részed. És feltör szívedben a szeretet csodája.

Ha a közös imádságban figyelmed lankad is néha, ne nyugtalankodj. Puszta jelenléted már az élô Isten utáni vágyakozást fejezi ki; ez a szemlélôdés elôjátéka.

* * *

Egész napodon át Isten Igéje élteti a munkát és a pihenést.

Idézd fel az ôsrégi imát: ,,áldott legyen az Úr, és én megszabadulok az ellenségtôl'';[8] merd azt mondani a Kísértônek: ,,Számodra nincs az életemnek egyetlen pillanata sem!''

Krisztus felajánlja magát az Eucharisztiában. Imádatra méltó jelenlét -- rád vár, aki szegény vagy és szükséget szenvedsz.

Gyere, kövess engem

Ha a szív bizalmában kezdôdne minden...

Az Istenbe vetett bizalom, a hit olyan egyszerû valóság, annyira egyszerû, hogy mindenki befogadhatja. Olyan, mintha idôrôl idôre újra felébrednél.

Egyszer s mindenkorra emlékezz arra, hogy Isten sohasem nehezedik rád parancsokkal és fenyegetésekkel. Krisztus soha senkinek nem akar szenvedést. Ha az Istenben való élet tôle való rettegést jelentene, akkor újra át kell gondolnod mindent.

Isten: szeretet, tiszta szeretet.[9] Szeretetének akarata nem kôtáblákra keményen rávésett törvény. A Szentlélek írja azt bele az emberi szív mélyébe.[10]

Egy napon aztán megértetted, hogy az igen már beíródott lényed legmélyébe anélkül, hogy tudtál volna róla. S úgy döntöttél, hogy Krisztus követésében továbblépsz. Ezt a döntést mindenkinek magának kell meghoznia.

Jelenlétének csendjében meghallottad Krisztus szavát: ,,Gyere kövess engem;[11] olyan helyet adok neked, ahol szíved nyugalomra lel.''

Így jutsz el annak az igennek merészségéig, amely utolsó lehelletedig tart. Ez az igen veszélyeknek tesz ki téged, hogyan is lehetne másként?

* * *

Krisztus ezt mondhatná neked:

,,Mindenemet odaadtam. Megismertem az emberi szív jóságát és nagylelkûségét. Többször is találkoztam a Kísértôvel. Azt is megtapasztaltam, hogy a hozzám közel állók elhagytak. Azok közül, akik társaimul szegôdtek, többen elfordultak tôlem.

Megkérdeztem egyiküket: ...te is el akarsz hagyni?[12] Tudom, hogy azt gondolod, semmid, vagy szinte semmid sincs ahhoz, hogy egész életedre szóló igennel válaszolj. Ismerem megpróbáltatásaidat, tudom, hogy szegény vagy -- valójában mégis gazdag''[13]

Egész életre szóló igen

Ez az igen éberré tesz. Krisztus szeretetének tüze elemészti mindazt, ami befejezetlen maradt benned, és azokat az emberi tévedéseket is, amelyeket kezdetben netán elkövettél.

Csak a fényt ôrizd, amely sohasem alszik ki, és az igen felizzik benned.

Amikor a nôtlenséget választod, saját életedet ajánlod fel..., és újra meg újra lehetôvé válik, hogy túllépj magadon. A szív, az érzelmek, a magány nem szûnnek meg, de átalakulnak a Másik jelenlétében.

És lelked énekelni kezd: Krisztushoz tartozom, Krisztusé vagyok.

A közösség szolgája, az elöljáró

A közösség szolgája, az elöljáró azt kutatja, hogyan tehetné testvéreit figyelmessé arra, hogy közösen megvalósítsák a közösség példáját.

Nem tekintheti magát testvérei felett állónak; de amikor a közösség irányulásait megállapítja -- anélkül, hogy kötve lenne a többség véleményéhez --, törekedjen arra, hogy megértse Isten szeretetének akaratát.

Ha úgy látja, hogy nincs egyetértés egy fontos kérdésben, akkor átmeneti megoldást javasol, amelyet késôbb majd felülvizsgálnak.

Az ítélôképesség, az irgalom lelkülete, kifogyhatatlan jósága olyan adományok számára, amelyeket semmi más nem pótolhat.

Ô jelöli ki azt a testvért, aki majd biztosítja halála után a folytonosságot.

A tanács

Tanácsüléseinken belsô csendben, Krisztus szegényeiként együtt készülünk arra, hogy felfedezzük az Evangélium frissességét közös hivatásunkban.

,,Ha törekedtek a lelki adományok elnyerésére, igyekezzetek a közösség épülésére bôvelkedni bennük.''[14]

Semmi nem bénít meg annyira, mint a tekintélyelvû ,,kell'' felszólítások. Az értelmetlen viták nem építik a közösségi életet. Hogyan közeledhetnek Krisztushoz folytonosan elôre haladva olyanok, akik megfeneklenek a halogatás mocsarában?

Az étkezés

Minden étkezés alkalom arra, hogy kifejezésre jusson a testvéri közösség.

A csend pillanatai az asztal körül békét teremtenek a szívben.

Az étel egyszerûsége arra emlékeztet, hogy a legszegényebbekkel való osztozás útját választottuk.[15]

A leendô testvérek

Ahhoz, hogy a leendô testvérek teljes egészében megértsék hivatásukat, idôre van szükségük az érlelôdéshez.

Néhány testvér megbízatást kapott arra, hogy meghallgassa és felkészítse ôket az egész életre szóló igenre.

A távol élô testvérek

A távol élô testvérek arra hivatottak, hogy Krisztus jelei s az öröm hordozói legyenek.

Bárhol élnek is, az Eucharisztia jelenléte a legszegényebb hajlékot is otthonná változtathatja.

Amikor a szegények körülményeiben osztozol, eléggé tudatában vagy-e annak, hogy Isten már egyszerû jelenléted által is átváltoztat valamit az emberi család megpróbáltatásaiból?

Bárhol légy is, ugyanez a felhívás szólít. Figyelj mindig arra, hogy életed egész közösségünk hivatását tükrözi vissza.

A vendégszeretet

Azok, akiket nap mint nap fogadunk, meglátják-e bennünk a vendégszeretet által Krisztus ragyogását, aki a mi békénk?

Arra hívatottan, hogy sokakat befogadjunk, nagyon fontos, hogy ezt helyes ítélôképességgel végezzük. Minden túlzott bizalmaskodás beárnyékolná hivatásunk értelmét.

Néhány testvér, akikben él az ítélôképesség adománya, azt a feladatot kapta, hogy meghallgassa azokat, akik szeretnének megosztani valamit önmagukból. A meghallgatásuk célja nem is annyira az, hogy tanácsokat adjanak, hanem hogy elôkészítsék a hozzánk érkezôkben az Úr Krisztus útjait:[16] ismerik-e eléggé rejtett erôforrásaikat és a bennük rejlô összes adományokat?

A hit misztériuma

Életed olyan közösségben gyökerezik, amely az egyház része.

Tehát így imádkozhatsz:

Jézus, te vagy örömöm, reménységem és életem. Ne bûneimet nézd, hanem egyházad hitét és bizalmát.

Minden idôk tanúságtevôinek nyomában -- Máriától és az apostoloktól a mai hívôkig -- add meg nekem, hogy a belsô életben készüljek arra, hogy bizalmamat a hit misztériumába helyezzem.[17]

A szív békessége

A szív békessége megszépíti a körülötted élôk életét.

Akit összetör a nyugtalanság, az soha nem járta az Evangélium útját. A hitet gyötrelemre alapozni olyan volna, mint házunkat homokra építeni.[18]

Hallgatsz-e nap mint nap Jézus Krisztus szavára: ,,Békességet hagyok rátok, az én békémet adom nektek... ne nyugtalankodjék a szívetek, s ne csüggedjen''?[19]

A lelked mélyén élô béke segít továbbmenni az úton, amikor kudarc vagy csüggedés nehezedik vállaidra.

És megelevenedik a gyermeki csodálkozás, a költôi ihlet, az egyszerû élet, és -- azoknak, akik képesek megérteni -- az ember misztikus látomása is.

A tiéd ez az evangéliumi imádság:

Áldj meg minket, Krisztus, és mindazokat, akiket ránk bíztál. Ôrizz meg bennünket a ,,nyolc boldogság''[20] lelkületében: örömben, egyszerûségben és irgalmasságban.

Az öröm

A szív a bensô élet legfôbb támasza; megtart bennünket, amikor fölfelé kapaszkodunk az örömhöz.

A béke és az öröm az Evangélium drágagyöngyei. Begyógyítják a szorongás okozta sebeket.

Úgy fogadod-e az érkezô napot, mint Isten mai napját? Fölfedezed-e minden évszakban az élet költészetét -- a fagyos téli éjszakákon éppúgy, mint a verôfényes nyári napokon? Tudsz-e derût varázsolni szerény hajlékodba a szívet felvidító apró jelekkel?

A Föltámadt Krisztus jelenléte a boldogság váratlan perceinek nyit utat, és beragyogja éjszakáidat. ,,Veled ó, Uram sötét éjünk nem sötét: az éjjel úgy fénylik, mint a nappal.''[21]

* * *

A szabadságra vagy hivatva.[22]

Múltad el van temetve Krisztus szívében, és jövôdrôl Isten már gondoskodott.

Ne félj a szenvedéstôl. Az örvény mélyén is kiteljesedett az öröm Jézus Krisztus közösségében.

Merj örülni annak, amit Isten általad és körülötted visz végbe. Akkor önmagaddal és másokkal kapcsolatban is eloszlik pesszimizmusod, amely a lelkedet támadta.

Ha megfeledkeznél a Szentlélek benned rejlô adományairól,[23] ha odáig jutnál, hogy elveszíted maradék önbecsülésedet is, mennyire veszélyezteted egyensúlyodat!

...Az üresség magához vonz és megvakít.

Az öröm megtanít csodálkozni. Ahhoz, hogy felragyoghasson az öröm, nem kevesebbet igényel, mint egész lényünket. A békességes szeretet áttetszô nyitottságából táplálkozik. A békés szeretet tükrébôl is öröm árad.

Ha a mag nem hal el...[24] A húsvéti öröm begyógyítja a lélek titkos sebeit. Nem teszi gôgössé a szívet, nem igényel tapsot. Egyenesen a fény kapui felé tart.

* * *

Föltámadt Krisztus Lelke, titokzatos Jelenlét, tégy arra képessé bennünket, hogy életünk az irántad való bizalomban gyökerezzék, hogy soha ki ne apadjanak bennünk az örvendezés forrásai.

Az egyszerûség

,,Add el, amid van, az árát oszd szét a szegények között, ... aztán gyere és kövess engem.''[25] Ez Jézus Krisztus legmeglepôbb felhívása az Evangéliumban.

Közösségünk hivatása arra kötelezett minket, hogy csak saját munkánkból éljünk, és ne fogadjunk el sem adományokat, sem örökséget, sem ajándékokat -- semmit, egyáltalán semmit.

A merészség, hogy semmilyen tôkét nem biztosítunk magunknak, nem félve a lehetséges szegénységtôl, felmérhetetlen erôt ad.

A szegénység lelke nem abban áll, hogy nyomorúságosan élünk, hanem hogy képzeletünk által mindent elrendezhetünk a teremtés egyszerû szépségében.

Boldogok, akik szeretik az egyszerûséget: bennük él Isten Országa.[26]

Ha életünket szüntelenül egyszerûsítjük, akkor ez távolabb tart azoktól a kitérôktôl, amelyeken könnyen elvesznek lépteink.

Az izzó szeretettôl megfosztott egyszerûség olyan, akár az árnyék világosság nélkül. Ha a nagyon egyszerû élet keserûséggel telne meg, és ítélkezni kezdene, hová lenne minden mai napnak a derûje?

* * *

A napfény hirtelen áttör a felhôkön: amikor az élet létfontosságú energiái egybeforrnak benned a gyermekkor lelkületével, szíved egyre közelebb jut a szelíd örömhöz.

* * *

Teremtô Lélek, aki felöltözteted a mezôk liliomait,[27] add meg nekünk, hogy örülni tudjunk mindannak, amit nekünk adsz, és hogy ez nekünk elég is legyen.

Az irgalom

Ha kiveszne belôled az irgalom, a szív együttérzése, mindent elveszítenél.

Engeded-e, hogy magával ragadjon ez a mérhetetlen szeretet: a felhívás arra, hogy hetvenszer hétszer, azaz mindig újra és újra megbocsáss?[28]

Könnyûvé váló léptekkel így haladsz majd felfedezésrôl felfedezésre.

Akik szeretnek és megfeledkeznek önmagukról, azoknak az élete szelíd szépségbe öltözik. Minden barátság belsô harccal jár. És gyakran a kereszt világítja meg a szeretet kifürkészhetetlen mélységét.

Ahelyett, hogy ragaszkodnál önmagadhoz, rossz lelkiismeretet keltve magad körül, vagy pedig átváltanál ironikus hangnembe, engeded-e, hogy elárasszon a jóság?

Ebben az áttetszô szeretetben egyszerûen ismerd be hibáidat, és ne vesztegesd az idôt azzal, hogy testvéred szemében szálkát keress.[29]

Boldog az a közösség, amelyik a jóság forrásává válik. Krisztus jelenik meg általa, mindent felülmúlva.

Közel a bizalom

Nincs nagyobb szeretet, mint Krisztus benned égô tüze. S mert szeretet: megbocsátás, megpróbált szíved újra élni kezd.

Megbocsátásának szemlélése sugárzó jósággá válik az egyszerû szívekben. És Krisztus szentsége nem elérhetetlen többé.

Oly kevéssé ismerjük, pedig közöttünk van...[30] és fuvallat támad, amely nem hal el soha... és ez a kevés elég nekünk.

Ne félj, mert közel a bizalom, s vele a boldogság.

* * *

Jézus Krisztus, belsô Világosság, add meg nekem, hogy befogadhassam jelenlétedet, és általa megismerjem az örömöt.

Szeretlek, talán nem úgy, ahogyan akarom, de szeretlek...

Legnagyobb szeretet, tudod jól, hogy még életemet is odaadnám érted és Evangéliumodért.


Életre szóló elkötelezôdés

Az alábbi szavak akkor hangzanak el, amikor új szerzetestestvér tesz életre szóló fogadalmat a Taizéi Közösségben.

Mit kívánsz, testvér?

Isten irgalmát és testvéreim közösségét.

Isten tegye teljessé mindazt, amit megkezdett benned.

Testvérünk, te bízol Isten irgalmában; emlékezz arra, hogy az Úr Krisztus gyönge hited segítségére siet, és veled szövetségre lépve beteljesíti ígéretét:

,,Bizony mondom nektek, mindenki, aki értem és az Evangéliumért elhagyja otthonát, testvéreit, anyját, apját, gyermekeit vagy földjét, százannyit kap, most ezen a világon otthont, testvért, anyát, gyermeket és földet -- bár üldözések közepette --, az eljövendô másvilágban pedig örök életet.''[1]

Ez az út ellentétes minden emberi józan ésszel.

Mint Ábrahám, egyedül a hit által haladunk elôre, nem pedig a látás által;[2] sose kételkedj abban, hogy aki életét adja Krisztusért, az megtalálja azt.[3]

Járj ezentúl Krisztus nyomában. Ne aggódj a holnap miatt.[4] Elsôként Isten Országát és igazságát keresd.[5] Feledkezz meg önmagadról, add oda önmagad, és jó, tömött, megrázott és túlcsorduló mértékkel mérnek neked, mert amilyen mértékkel te adsz, olyan mértékkel kapsz is.[6]

Akár alszol, akár ébren vagy, éjjel és nappal a mag kicsírázik és szárba szökken, magad sem tudod, hogyan.[7]

Ôrizkedj attól, hogy az emberek elôtt fitogtasd jóságodat, azért, hogy megcsodáljanak.[8] Sose hagyd, hogy bensô életed miatt szomorúnak lássanak, mint a képmutatók, akik meggyötört arcot vágnak, csak azért, hogy magukra vonják mások figyelmét. Önts olajat fejedre, mosd meg arcodat, hogy egyedül Atyád -- aki titokban is lát -- ismerhesse szíved szándékát.[9]

Maradj meg egyszerûségben és örömben, az irgalmas szívûek örömében, a testvéri szeretet örömében.

Légy éber. Ha testvéredet figyelmeztetned kell, ezt csak négyszemközt tedd meg.[10]

Igyekezz közösséget teremteni felebarátaiddal.

Légy nyitott szívû. Tudod jól, hogy egyik testvérünknek az a feladata, hogy meghallgasson téged. Értesd meg vele magad, hogy megbízatását örömmel teljesíthesse.[11]

Az Úr Krisztus, irántad való irgalmában és szeretetében, kiválasztott téged arra, hogy a testvéri szeretet jele légy az egyházban. Azt akarja, hogy testvéreiddel megvalósítsd a közösség példázatát.

Ne tekints tehát többé hátra,[12] töltsön be a végtelen hála öröme, és soha ne félj elébesietni a pirkadatnak,[13]

hogy dicsôítsd,

áldd

és énekeld

Krisztust, a te Uradat.

Fogadj el, Uram és élni fogok; legyen vágyakozásom az öröm forrása.

Testvér, ne feledd, hogy Krisztusnak válaszolsz, aki hív téged; neki fogsz most felelni:

Akarod-e az iránta való szeretetbôl életedet teljes szívedbôl Krisztusnak szentelni?

Akarom.

Akarod-e ezentúl Istent szolgálni közösségünkben testvéreiddel együtt?

Akarom.

Akarsz-e -- minden tulajdonról lemondva -- testvéreiddel élni nem csupán az anyagi javak, de még inkább a lelki javak közösségében, a szív nyitottságára törekedve?

Akarok.

Meg akarsz-e maradni nôtlenségben azért, hogy még alkalmasabb légy a szolgálatra testvéreiddel, és hogy osztatlan szeretettel átadd magad Krisztusnak?

Akarom.

Azért, hogy egy szív és egy lélek legyünk, és hogy teljesen megvalósuljon közös szolgálatunk egysége, elfogadod-e a közösség irányelveit, amelyeket az elöljáró fogalmaz meg, bár tudod, hogy ô is a közösség egyszerû szolgája?

Akarom.

Miközben Krisztust mindig felismered testvéreidben, akarsz-e éberen vigyázni rájuk a jó és a rossz napokban, a szenvedésben és az örömben?

Akarok.

Mostantól tehát -- Krisztus és az Evangélium miatt -- közösségünk tagja vagy. Legyen ez a gyûrû az Úr iránti hûségünk jele.


II. János Pál Taizében elhangzott szavai

II. János Pál pápa 1986. október 5-én látogatta meg a Taizéi Közösséget. A közös imádság után a pápa az összegyûlt fiatalok elôtt szólt látogatásának céljáról

Áthaladtában letér az utazó a taizéi forráshoz, majd szomját csillapítván folytatja útját... Ahogy tudjátok, a taizéi testvérek nem akarnak föltartóztatni benneteket. Az imádságban és a csöndben ahhoz szeretnének titeket hozzásegíteni, hogy a Krisztus megígérte élô vízbôl merítsetek, hogy megtapasztaljátok örömét, fölismerjétek jelenlétét és válaszoljatok hívására. Innen továbbhaladva tegyetek tanúságot Isten szeretetérôl és szolgáljátok testvéreiteket, visszatérve egyházközségeitekbe, városotokba, falutokba, az iskolába, az egyetemre vagy munkahelyetekre.

A Taizéi Közösség nevét valamennyi egyházban és keresztény közösségben, sôt, még a világ magas rangú politikai vezetôi elôtt is ismertté tette az a reményteljes bizalom, amellyel a testvérek a fiatalok iránt viseltetnek. Ma délelôtt elsôsorban ezért vagyok én is itt, mert osztom ezt a bizalmat, osztom ezt a reményt.

A közös imádság után II. János Pál találkozott a Taizéi Közösség szerzetes testvéreivel:

Kedves Testvérek, e rövid együttlét családias bensôségességében hadd fejezzem ki rokonszenvemet és bizalmamat irántatok azokkal az egyszerû szavakkal, amelyekkel XXIII. János pápa, aki annyira szeretett titeket, köszöntötte Roger testvért: ,,Ó, Taizé, ez a kis tavasz!''

Azt kívánom, hogy ôrizzen meg benneteket az Úr ebben a tavaszi rügyfakadásban, kicsinységben, evangéliumi örömben és a testvéri szeretet áttetszô tisztaságában.

Mindegyikôtök azért jött ide, hogy Isten irgalmasságában és testvéri közösségben éljen. Szeretetbôl Krisztusnak szentelve egész valótokat megtaláljátok, egyiket is, másikat is. Ezen felül pedig, anélkül, hogy ezt kerestétek volna, tanúi lehettek annak, hogy mindenfelôl ezerszámra özönlenek hozzátok a fiatalok, akiket imádságotok és közösségi életetek vonz. Mi mást gondolhatna az ember, mint hogy ezeket a fiatalokat Isten azért adta ajándékba és eszközül nektek, hogy adományotok örömében és frissességében együtt maradjatok, hogy tavasz legyetek mindazok számára, akik az igaz életet keresik?

Napjaitokat, mindennapi munkátokat, pihenéseteket, imádságaitokat Isten Igéje élteti, hatalmába kerít titeket, megôriz benneteket a kicsinységben, az Atya gyermekeinek kicsinységében, megtart benneteket mindenki testvérének és szolgájának a ,,nyolc boldogság'' örömében.

Tudom, hogy ez a közösség egyedülálló, sajátos és bizonyos értelemben ideiglenes hivatása által sokakat csodálkozásra késztet, de értetlenségbe és rosszindulatba is ütközhet. Abban azonban biztos vagyok, hogy az összes keresztény közötti kiengesztelôdés szenvedélyes vágyától hajtva, az egyház iránti szeretetetek miatt utat-módot fogtok találni, hogy ezután is Isten akaratának rendelkezésére bocsássátok magatokat.

Figyeljetek oda a különbözô keresztény egyházaktól és közösségektôl jövô kritikákra és javaslatokra, hogy ezután megtarthassátok azt, ami jó. Folytassátok a mindenkivel megvalósuló párbeszédet, de egy csöppet se vonakodjatok attól, hogy hangot adjatok saját várakozásaitoknak, saját elvárásaitoknak és elképzeléseiteknek. Így nem fogtok csalódást okozni a fiataloknak, és hozzájárultok ahhoz, hogy meg ne szûnjék az a Krisztus óhajtotta fáradozás, amelynek célja az egy és ugyanazon hitben gyökerezô, a teljes közösséget felölelô, látható egység helyreállítása.

Tudjátok azt, hogy én a magam részérôl mennyire sürgetô szükségszerûségnek tartom az ökumenizmust. Tudjátok, hogy pasztorális elsôbbséget élvez szolgálatomban, és azt is, hogy ebben számítok a ti imáitokra.

Ti magatok a ,,közösség példázata'' kívántok lenni s ezzel segítetek mindazoknak, akikkel csak találkoztok, hogy hûségesek maradjanak egyházi hovatartozásukhoz, ami részben neveltetésük gyümölcse, részben lelkiismereti döntésük eredménye. Ugyanakkor arra is ösztönzitek ôket, hogy egyre mélyebbre hatoljanak a közösségnek abba a misztériumába, ami az egyház Isten tervében.

Krisztus, az egyháznak nyújtott adomány által, minden keresztényben fölszabadítja a szeretet energiáit és a kiengesztelôdés követeinek, a békességszerzôknek szélesölelésû szívével ajándékozza meg és képessé teszi ôket arra, hogy egyesítsék a minden egyes emberért, a teljes emberért vívott harcot a szemlélôdés lelkületével.

Kedves testvérek, köszönöm nektek, hogy meghívásotokkal okot adtatok arra, hogy újra eljöjjek Taizébe. Áldjon meg titeket az Úr, ôrizzen meg békességében és szeretetében!


Jegyzetek

Taizé forrásai

1.	Jn 1,26
2.	Lk 17,5-6
3.	1Jn 4,10-19
4.	Mk 9,24
5.	Lk 9,62
6.	Mk 1,15
7.	Mt 11,29
8.	Mt 14,27
9.	Jn 1,4-5
10.	Iz 43,4
11.	Jn 15,13
12.	Jn 1,18
13.	Ef 3,18-19
14.	Róm 8,27
15.	Mt 5,17
16.	Róm 8,26
17.	2Pt 1,19
18.	Lk 24,32
19.	Iz 35,1-2
20.	Mt 25,40
21.	Iz 9,1 és Lk 1,79
22.	1Kir 19,9-13
23.	Lk 21,1-4
24.	Mt 5,11-12
25.	Mt 18,21-22
26.	Lk 23,34
27.	1Kor 13,2
28.	Mt 5,23-24
29.	1Pt 2,22-25
30.	Lk 6,27-28
31.	Lk 6,32-34
32.	ApCsel 1,14
33.	Lk 1,46-55
34.	Mt 3,3
35.	ld. Lk 9,46-48
36.	ld. ApCsel 2,9-10 és Sir 2,2
37.	Ez 36,27
38.	Iz 54,10
39.	Jn 10,3
40.	Péld 30,16
41.	Zsid 11,8
42.	Zsid 12,1
43.	ld. Róm 4,18
44.	Lk 12,28-26
45.	1Jn 3,20
46.	Lk 17,21
47.	ld. Gal 2,20
48.	Mt 16,15
49.	Id. Mk 4,27
50.	Lk 15,22-24
51.	Jn 2,13
52.	1Pt 1,8
53.	Jn 21,22
Taizé kis forrása

1.	Mk 10,29 és Mt 16,25
2.	Lk 9,26
3.	Jn 8,12 és Mt 5,14
4.	Mk 1,3
5.	Lk 12,49
6.	Tit 2,11
7.	Róm 8,26
8.	Zsolt 18,4
9.	1Jn 4,16
10.	Jn 31,33 és 2Kor 3,3
11.	Mk 10,21
12.	Jn 6,67
13.	Jel 2,9
14.	1Kor 14,12
15.	ld. Mt 25,34-40
16.	Jn 1,23
17.	ld. 1Tim 3,9 és 15-16
18.	Mt 7,26-27
19.	Jn 14,27
20.	ld. Mt 5,3-12
21.	Zsolt 139,12
22.	Gal 5,13
23.	2Tim 1,6-7
24.	Jn 12,24
25.	Mt 19,21
26.	Mt 5,3
27.	Mt 6,28-29
28.	Mt 18,21-22
29.	Mt 7,3-5
30.	Jn 1,26
Életre szóló elkötelezôdés

1.	Mk 10,29-30 és Lk 18,29-30
2.	2Kor 5,7
3.	Mt 16,25
4.	Mt 6,34
5.	Mt 6,33
6.	Lk 6,38
7.	Mk 4,27
8.	Mt 6,1
9.	Mt 6,16-18
10.	Mt 18,15
11.	Zsid 13,17
12.	Fil 3,13
13.	Zsolt 119,147


Taizé története

A taizéi közösség alapításakor Roger testvér utat próbált elôkészíteni a keresztények közötti szakadások és az emberi családon belüli ellentétek megszüntetésére. Taizében európai és más kontinensekrôl érkezett fiatalok tízezrei gyûlnek össze, hogy közösen imádkozzanak és hivatásukra, az emberek közötti béke és a kiengesztelôdés elômozdítására készüljenek.

A kezdetek

Amikor a taizéi közösség alapítójától megkérdezik, hogy mi határozta meg döntéseit a kezdetekkor, legtöbbször anyai nagyanyjának emlékét idézi fel, aki az elsô világháború idején özvegyként élt Észak-Franciaországban. Három fia a fronton harcolt. Az ágyútûz idején nem akarta elhagyni házát, hogy befogadhassa a menekülteket, öregeket, gyermekeket, várandós anyákat. Csak az utolsó percben távozott el, amikor már mindenkinek futnia kellett. Ettôl kezdve mélyen áthatotta az a vágy, hogy soha többé senkinek ne kelljen átélnie azt, amit ô átélt. Egymással szembenálló keresztények gyilkolták egymást Európában: legalább ôk engesztelôdjenek ki egymás között, hogy azután megpróbálják megakadályozni az új háborút. Ôsi protestáns családból származott. Hogy a maga részérôl késedelem nélkül megvalósítsa a kiengesztelôdést, egy katolikus templomot kezdett látogatni anélkül, hogy övéi elôtt ez hite megtagadásának jelévé vált volna.

Kockázatot vállalni a kor leginkább kiszolgáltatott embereiért és kiengesztelôdni a katolikus hittel minden önmegtagadás nélkül: nagyanyjának ez a két törekvése kitörölhetetlen nyomot hagyott Roger testvér szívében.

1940-ben huszonöt éves. Újból háború tombol Európában. Több éve fontolgatja magában egy monasztikus közösség alapításának gondolatát, amelynek hivatása a kiengesztelôdés lenne. Elhagyja szülôhazáját, Svájcot, ahol az életkörülményeket túl kényelmesnek találja. Franciaországban, édesanyja hazájában telepszik le, azért, hogy jelen legyen ott, ahol háború és veszély fenyegeti az embereket. Késôbb így írt errôl a döntésérôl: ,,a hívô ember számára, minél inkább szeretné megtapasztalni Isten örökkévalóságát, annál inkább fontos, hogy emberi kiszolgáltatottságok és veszedelmek között éljen''.

Amikor Roger testvér házat keres Burgundia dombos vidékein, Taizében egy idôs asszonynak meséli el tervét, aki a következôket mondja neki:

,,Maradjon nálunk, olyan szegények, elhagyatottak vagyunk.'' Ô pedig úgy véli, Isten hangja ez, Istené, aki egy szegény asszony hangján szólal meg.

Taizé két kilométerre feküdt a demarkációs vonaltól, ami kettévágta Franciaországot. A házba, amit megvásárol, a németek által megszállt területekrôl menekülô politikai foglyokat, fôként zsidókat fogad be. 1940-tôl 1942-ig marad Taizében. Házi kápolnájában, egyedül, naponta háromszor imádkozik úgy, ahogy az akkor még csak tervezett közösség teszi késôbb. Mivel a Gestapo többször is házkutatást tart nála, 1942 végétôl 1944-ig, kénytelen elhagyni Franciaországot.

A közösség példázata

Amikor Roger testvér 1944-ben visszatér Taizébe, vele tart az a három elsô testvér, akikkel idôközben találkozott. 1949-ben, heten elkötelezik magukat a monasztikus élet mellett: örökfogadalmat tesznek a cölibátus, a priornak való engedelmesség, valamint a szellemi és anyagi javak megosztásának vállalására. Roger testvér a közösség priorja. 1952-ben veti papírra a ,,Taizéi Szabályzatot''.

Igaz, az elsô testvérek protestáns származásúak, de a közösség túlmutat a reformáción, és már a kezdetektôl a monasztikus közösségek családjában gyökerezik. Taizé tíz kilométerre fekszik a hajdan oly fontos Clunytôl és nem messze van tôle Citeaux, egy másik híres monostor. Roger testvér késôbb szimbolikus jelentést tulajdonított ennek a földrajzi fekvésnek: ,,Taizé olyan, mint egy a monasztikus élet fájáról fakadó rügy. Biztos van valami jelentése annak, hogy Cluny és Citeaux között telepedtünk le. Az egyik oldalon Cluny, emberségével, a mértékek és folytonosság iránti érzékével. Cluny, amely oly sok keresztényt vonzott azok közül, akik keresték az egységet magukkal és másokkal. A másik oldalon pedig Citeaux, amit Szent Bernát újított meg, reformáló hévvel és az Evangélium kizárólagosságához való feltétlen ragaszkodásával, az azonnali szükségletek iránti érzékenységével. Nyomdokain járva szeretnénk összhangba hozni az azonnali szükségleteket a hosszú folytonossággal.''

Az évek során lassan növekszik a testvérek létszáma. 1969-tôl katolikusok is csatlakoznak. Ma kilencven különbözô felekezetû és származású férfi él együtt a taizéi dombon, katolikusok és protestánsok, mintegy húsz nemzetbôl. A közösség puszta létezésével a kiengesztelôdés jele a megosztott keresztények és az egymással szembenálló népek között. Roger testvér szavaival kifejezve, ,,a közösség parabolája, példázata''.

Taizé hivatásának középpontjában áll a keresztények közötti kiengesztelôdés. Ez a hivatás azonban nem válhat öncélúvá, sokkal inkább arra szeretné fölkészíteni a keresztényeket, hogy a kiengesztelôdés, a bizalom és a béke kovászává váljanak a népek között és az egész emberi családban.

A közösség semmilyen adományt vagy ajándékot nem fogad el. A testvérek lemondanak személyes örökségükrôl is. Egyedül munkájukból tartják fenn magukat és osztoznak másokkal.

Az ötvenes években, amikor a közösség létszáma eléri a tizenkettôt, néhány testvér a világ szegény vidékeire költözik, hogy ott tanúságot tegyenek a béke mellett, és hogy együtt éljen a szegényekkel és a szenvedôkkel. New York, Észak-, Kelet-Brazília, Kenya, Korea és Banglades szegénynegyedeiben élnek néhányan kis testvériségekben (fraternitas). Az ôket körülvevôk életkörülményeiben osztozva próbálják támogatni azokat, akik oly sok problémájukra keresik a megoldást.

Roger testvér idôrôl idôre ellátogat ezekre a helyekre, hogy osztozzon a megpróbáltatásokban szenvedôkkel, vagy hogy fölhívja a közvélemény figyelmét egy adott helyzetre. Többször is járt már abban a New York-i negyedben, ahol szerzetes testvérei élnek. Chilébe utazott az ottani államcsíny után, évrôl-évre visszatér egy Kalkuttai nyomortelepre, fölkeresi Dél-Afrikát, a földrengés sújtotta Dél-Olaszországot, Libanont, Haitit, a szárazságtól szenvedô Mauritániát, Madrasz külvárosát és Etiópiát. Minden évben ellátogat Kelet-Európába, ahol a közösség már több mint 25 éve kapcsolatban áll fiatalokkal és kevésbé fiatalokkal.

A fiatalok fogadása és az interkontinentális találkozók

1957-58 óta egyre több fiatal keresi föl Taizét. Portugáliából és Svédországból, Skóciából és Lengyelországból, majd más kontinensekrôl is érkeznek a fiatalok. Egyhetes találkozókon vesznek részt, ahol a hit forrásainak keresése áll a középpontban. 1987-tôl kezdve az arcok meg az afrikai és indiai ruhák sokszínûsége tanúskodik arról, hogy a találkozók földrészek közöttivé szélesedtek.

Az egyhetes találkozók immár nemcsak európai fiatalokat gyûjtenek egybe, hanem mintegy száz különbözô nemzetiséget: Mexikótól Japánig, Zairétôl Indiáig, Haititôl Dél-Afrikáig. Megnôtt a Kelet-Európából érkezôk száma: lengyelek, magyarok, horvátok és szlovének... Sok család is ellátogat Taizébe, hogy részt vegyen a családos találkozókon. Ha nem vesszük figyelembe azt a sok ezer átutazót, akik nap mint nap néhány órát töltenek Taizében, akkor nyáron hetente 3-4000 fiatal tartózkodik a dombon, míg ôsszel és tavasszal 500 és 1000 között ingadozik a számuk.

Húsvét, Pünkösd és Mindenszentek ünnepén különösen sok zarándok érkezik.

A déli kontinensek fiataljainak útiköltségét európai plébániák állják. Elôször Taizébe látogatnak, majd néhány hetet plébániákon töltenek. Az évszázadok során fôleg Európából terjedt az Evangélium. Ma, ezek a fiatalok olyan országokból jönnek, ahol a hit erôsebb és így részt vehetnek Európa újraevangelizálásában, az egyház tavaszának születésében.

Évek hosszú sora óta, életük értelmét keresô fiatalok százezrei fordultak meg Taizében, hogy egyazon központi témáról gondolkozzanak: miként lehetséges összhangba hozni a hitet és az elkötelezettséget, a belsô lelki életet és az emberi szolidaritást. Fiatalok több nemzedéke talált rá Taizében a belsô imádság értékére és az egyház egyetemességének valóságára. Ugyanakkor föléledt bennük a figyelem az emberi jogok és a nemzetközi problémák iránt, szívükben bizalom született az idegen népekkel szemben és elkötelezték magukat a béke és a kultúrák kölcsönös megismerésének gondolata mellett.

Naponta háromszor közös imádság gyûjti egybe a jelenlévôket a ,,Kiengesztelôdés templomá''-ba, amit 1962-ben építettek és amit sokszor sátrakkal kell megtoldani. A taizéi énekek igen jellegzetesek: rövid, sokszor ismételt zenei mondatok. Különbözô nyelveken ugyanazt az alapvetô valóságot próbálják fölfedni. Ezek mindenki által gyorsan megérthetô gondolatok, amelyek segítik a belsô elmélyülést. Esténként a templomban a testvérek azok rendelkezésére állnak, akik szeretnék valakinek személyes kérdéseiket vagy nehézségeiket elmondani.

Minden szombat esti imádság egyben a fény ünnepe is: a húsvéti vigíliára való emlékezés. A keresztikont péntek este a templom közepére helyezik, és mindenki homlokával érintheti a keresztfát, ezáltal bízva jelképesen saját és mások terheit Istenre, hogy így elkísérje a megpróbáltatások közt élôkért szenvedô Föltámadottat. Ezt a szimbolikus jelentôségû szokást Roger testvér Moszkvából hozta magával.

1966 óta Szent András nôvérei, egy 750 éve alapított nemzetközi katolikus közösség néhány tagja a szomszédos faluban telepedett le és azóta besegítenek a fogadással kapcsolatos feladatok végzésébe.

Amikor 1986-ban II. János Pál pápa Taizébe látogatott, zarándokként szólt a testvérekhez: ,,Áthaladtában letér az utazó a taizéi forráshoz, majd szomját csillapítván folytatja útját... Hadd fejezzem ki rokonszenvemet és bizalmamat irántatok azokkal az egyszerû szavakkal, amelyekkel XXIII. János pápa, aki annyira szeretett titeket, köszöntötte Roger testvért: ,,Ó, Taizé, ez a kis tavasz!''

A bizalom zarándoklata a földön

1970-ben, Roger testvér fölveti az ifjúsági zsinat gondolatát, amelynek legnagyobb összejövetelére 1974-ben kerül sor. Egy olyan idôszakban, amikor a fiatalság elbátortalanodott és eltávolodott az Egyháztól, az ifjúsági zsinat sokakban keltett reményt, hogy részt vehet a keresztények közötti kiengesztelôdés és a béke építésének megvalósításában. Ez a kezdeményezés 1979-ben a bizalom közös zarándoklatába torkollott, anélkül, hogy a zsinat gondolatát végleg elvetették volna.

Roger testvér 1982-ben, Libanonból teszi közzé felhívását, amelyben meghívja a fiatalokat és a kevésbé fiatalokat, hogy induljanak el a bizalom világméretû zarándoklatán. Ezzel a zarándoklattal a testvérek nem Taizé központú mozgalmat szeretnének elindítani, hanem minden fiatalt arra hívnak, hogy ott ahol él, váljon a béke zarándokává, a kiengesztelôdés és a bizalom jelévé az egyházban és a világban. Arra szólítják fel a fiatalokat, hogy vállaljanak felelôsséget lakónegyedük, városuk, falujuk és egyházközségük életében. Mindezt az összes generáció részvételével, a gyermekektôl egészen a felnôttekig.

A zarándoklat elômozdítása végett, Roger testvér minden évben egy ,,Levél''-ben fordul a fiatalokhoz, amit a világ egyik szegénység sújtotta vidékén fogalmaz meg (Levél Kalkuttából, Varsóból, Haitibôl, a Sivatagból, Madraszból, Etiópiából...). Ezt a levelet 45 nyelvre fordítják le, hogy aztán egész évben alapul szolgáljon a találkozók elmélkedéseihez.

A Taizéi Közösség ennek a zarándoklatnak a keretében találkozókat szervez, ahol sok ezer fiatal gyûlik össze közös imádságokra nagyvárosok templomaiban és egyházközségeiben. Montreál, New York, Washington, Madrid, Dublin, Lisszabon és Brüsszel adott már otthont egy-egy ilyen alkalomnak. Néha Kelet-Európában is sor kerül találkozókra: Varsóban, Drezdában, Kelet-Berlinben... Az európai találkozókon minden évben több tízezer fiatal tölti meg Párizs, Róma, London, Köln vagy Barcelona templomait. Madraszban interkontinentális találkozót szerveztek a testvérek, Ljubljanában és Pécsett pedig kelet-nyugati összejövetelt.

Az emberi élet tisztelete Roger testvért mindig is foglalkoztatja, diszkrét közbenjárása által néhányszor sikerült már megoldást találni néhány feszült helyzetre a világ válságövezeteiben. A fiatalok nevében nyilvánosan is föllép a béke érdekében. Azért, hogy ezeknek a fölszólalásoknak megadja szimbolikus jellegét, ilyenkor néhány, más-más kontinensrôl származó gyermek elkíséri, ezáltal jelezve azt, hogy nem saját érdekében szól, hiszen már nem fiatal, hanem azokért, akiknek a jövôje veszélyeztetve van. Madridban találkozott a Szovjetunió és az Egyesült Államok nagyköveteivel. Az Egyesült Nemzetek fôtitkárának, Perez de Cuellarnak pedig továbbította a fiatalok javaslatait, hogy miként válhatna az ENSZ a népek közötti bizalom megteremtôjévé. Egyik válaszában Perez de Cuellar ezt írta: ,,A bizalom zarándoklata, amin a Taizéi Közösség a fiatalokkal együtt vándorol, segít bennünket abban, hogy közel kerüljünk a béke ideáljához, amelyre mindannyian várunk.''

Taizé tehát a jelenkor nehézségein túllépve keresi azokat a kifejezési formákat és jelképeket, amelyek elôre vetítik az egyház tavaszát. Olyan egyházét, amely az emberiség szívében ,,a kiengesztelôdés, az osztozás és az egyszerûség földje.''


Roger testvér magyarul megjelent írásai

Források, válogatás Roger testvér írásaiból. OMC, Bécs, 1984

Szenvedélyes várakozással, Naplórészletek, elmélkedések, imák. OMC, Bécs, 1986

Soha ki nem alvó tûz, imák. Lámpás Kiadó, Abaliget, 1990.

Szeretetének tüze, A Taizéi Közösség alapítójának legfontosabb gondolatai. Vigilia Kiadó, 1991.

Kalkuttai Teréz anyával közösen:

Keresztút, OMC, Bécs, 1986.

Mária, a kiengesztelôdés anyja, OMC, Bécs, 1988.

További, magyarul megjelent taizéi kiadványok

Teológia:

John testvér: Zarándokok Istenben. Biblikus tanulmány a hit zarándokútjáról az Ószövetségben. Agapé, Szeged, 1995.

Videokazetta:

Találkozás Roger testvérrel. 2 x 52 perc, VHS PAL. I. rész: A Közösség születése; II. rész: A bizalom hálója. Les presses de Taizé, Taizé, 1994.

Taizéi zene magyarul

Imádkozzunk együtt. Énekek és liturgikus szövegek. Cselekvô Remény Alapítvány, Budapest, 1995. (ötödik javított és bôvített kiadás).

Nagyheti responzóriumok. Válaszos énekek a nagyhét liturgiájából, orgonakísérettel. Cselekvô Remény Alapítvány, Budapest, 1995.

Jézus életem. 33 taizéi ének szólóversei és hangszeres kíséretei. Cselekvô Remény Alapítvány, Budapest, 1996.

Mindig áldd az Urat. 25 taizéi ének szólóversei és hangszeres kíséretei. Cselekvô Remény Alapítvány, Budapest, 1996. (2. kiadás).

Veni creator Spiritus. Zenekazetta 15 taizéi ének. Christianus, Budapest, 1991.

Te vagy a fény. Zenekazetta, 23 taizéi ének. Cselekvô Remény Alapítvány, Budapest, 1995.

A Taizéi levél kéthavonta jelenik meg húsz európai nyelven, nyolc oldalon, hírekkel a bizalom világméretû zarándoklatáról, távoli országok fiataljainak beszámolóival, bibliamagyarázatokkal, kiscsoportos beszélgetésekhez javasolt témákkal és kérdésekkel, rövid bibliai olvasmányokkal az év minden napjára.

Megrendelhetô:

Taizéi Levél,

1124 Budapest,

Mártonhegyi út 47/b.

Tel./fax: (1) 20-23-468.


Jn 1,26


Lk 17,5-6


1Jn 4,10-19


Mk 9,24


Lk 9,62


Mk 1,15


Mt 11,29


Mt 14,27


Jn 1,4-5


Iz 43,4


Jn 15,13


Jn 1,18


Ef 3,18-19


Róm 8,27


Mt 5,17


Róm 8,26


2Pt 1,19


Lk 24,32


Iz 35,1-2


Mt 25,40


Iz 9,1 és Lk 1,79


1Kir 19,9-13


Lk 21,1-4


Mt 5,11-12


Mt 18,21-22


Lk 23,34


1Kor 13,2


Mt 5,23-24


1Pt 2,22-25


Lk 6,27-28


Lk 6,32-34


ApCsel 1,14


Lk 1,46-55


Mt 3,3


ld. Lk 9,46-48


ld. ApCsel 2,9-10 és Sir 2,2


Ez 36,27


Iz 54,10


Jn 10,3


Péld 30,16


Zsid 11,8


Zsid 12,1


ld. Róm 4,18


Lk 12,28-26


1Jn 3,20


Lk 17,21


ld. Gal 2,20


Mt 16,15


Id. Mk 4,27


Lk 15,22-24


Jn 2,13


1Pt 1,8


Jn 21,22


Mk 10,29 és Mt 16,25


Lk 9,26


Jn 8,12 és Mt 5,14


Mk 1,3


Lk 12,49


Tit 2,11


Róm 8,26


Zsolt 18,4


1Jn 4,16


Jn 31,33 és 2Kor 3,3


Mk 10,21


Jn 6,67


Jel 2,9


1Kor 14,12


ld. Mt 25,34-40


Jn 1,23


ld. 1Tim 3,9 és 15-16


Mt 7,26-27


Jn 14,27


ld. Mt 5,3-12


Zsolt 139,12


Gal 5,13


2Tim 1,6-7


Jn 12,24


Mt 19,21


Mt 5,3


Mt 6,28-29


Mt 18,21-22


Mt 7,3-5


Jn 1,26


Mk 10,29-30 és Lk 18,29-30


2Kor 5,7


Mt 16,25


Mt 6,34


Mt 6,33


Lk 6,38


Mk 4,27


Mt 6,1


Mt 6,16-18


Mt 18,15


Zsid 13,17


Fil 3,13


Zsolt 119,147


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása
A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár

	Isten hozta a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárban, a magyarnyelvû keresztény irodalom tárházában! A Könyvtár önkéntesek munkájával mindenki számára elektronikus formában terjeszti Isten Igéjét. A Könyvtár bemutatása


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása

Célkitûzés

Állomány

Irányítás, központ

A Könyvtár használata, a könyvek formája

A Könyvtárban található file-ok neve

A file-ok felhasználási módjai

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Megkötések a szöveg formájára

Érdeklôdés/Javaslat

Minôség -- állandó javítás

A könyvtár mottója

Célkitûzés

A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK) célja az, hogy mindenki számára hozzáférhetôvé tegye a teljes magyarnyelvû katolikus egyházi, lelki irodalmat elektronikus formában. A lelkipásztori munka támogatása mellett elôsegíti az egyházi kutatómunkát, könyvnyomtatást és az írott, magyar keresztény értékek bemutatását, megôrzését, terjesztését. A könyvállomány mindenki számára ingyenesen rendelkezésre áll az Internet hálózaton keresztül. Egyházi intézményeknek és személyeknek postán is elküldjük a kért anyagot.

Állomány

Minden szabadon másolható, szerzôi jogvédelem alá nem esô egyházi és vallási vonatkozású kiadvány része lehet a Könyvtárnak: a Szentírás (többféle fordításban), imakönyvek, énekeskönyvek, kódexek, pápai dokumentumok, katekizmusok, liturgikus könyvek, teológiai munkák, szentbeszéd-gyûjtemények, keresztutak, lelkigyakorlatok, himnuszok, imádságok, litániák, istenes versek és elbeszélések, szertartás-könyvek, lexikonok, stb.

Irányítás, központ

Központ:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055, USA
	(Az Egyesült Államok New Jersey államában levô Szent István Magyar Római Katolikus egyházközség)
Levelezés:	Felsôvályi Ákos
	322 Sylvan Road
	Bloomfield, NJ, 07003, USA
	Tel: (973) 338-4736
	Fax: (973) 338-5330
	e-mail: felso@comcast.net
A Könyvtár használata, a könyvek formája

Ebben az elektronikus könyvtárban nincs olvasóterem, hanem a szükséges könyveket ki kell venni (vagyis ,,letölteni''). Letöltés után mindenki a saját számítógépén olvashatja, ill. használhatja fel a szöveget. A hálózaton keresztül böngészni, ill. olvasni drága és lassú. A saját személyi számítógép használata a leggyorsabb és legolcsóbb, a könyv pedig az olvasó birtokában marad. Azoknak, akik nem rendelkeznek Internet-kapcsolattal, postán elküldjük a kért könyveket. Ebbôl a könyvtárból ügy kölcsönözhetünk, hogy nem kell (és nem is lehet) a kikölcsönzött könyveket visszaadni!

	A Könyvtár a kiadványokat kétféle alakban adja közre:
1.	formálatlan szövegként, ami a további feldolgozást (könyvnyomtatás, kutatómunka) teszi lehetôvé szakemberek számára és
2.	a Windows operációs rendszer Súgó (,,Help'') programjának keretében, ami a könnyû olvasást és felhasználást teszi lehetôvé mindenki számára (a szövegek -- külön begépelés nélkül -- egy gombnyomással egy szövegszerkesztô programba vihetôk át, ahol azután szabadon alakíthatók).
A Könyvtárban található file-ok neve

Minden kiadvány négyféle file formában található meg a Könyvtárban: text file (formálatlan változat), help file (,,Súgó'' formátum), sûrített text file és sûrített help file. Ezenkívül minden help file-hoz tartozik egy ikon file.

Minden file nevének (file name) a két utolsó karaktere a verziószám (01 az elsô változaté, 02 a másodiké, stb). A file nevének kiterjesztése (file extension) mutatja a file típusát:

	txt:	text file,
	zpt:	sûrített text file,
	hlp:	help file,
	zph:	sûrített help file és
	ico:	a Help file-hoz tartozó icon file.

Például a Vasárnapi Kalauz címû könyv elsô változatának (,,01'') négy formája: VASKAL01.TXT, VASKAL01.HLP, VASKAL01.ZPT, VASKAL01.ZPH; az ikon file pedig: VASKAL01.ICO.

A sûrítést a legelterjedtebb sûrítô programmal, a PKZIP/PKUNZIP 2.04 DOS változatával végezzük. A sûrítés nagymértékben csökkenti a file nagyságát, így a letöltés/továbbítás sokkal gyorsabb, olcsóbb. A file-t használat elôtt a PKUNZIP program segítségével kell visszaállítani eredeti formájába. (Például a  "PKUNZIP  VASKAL01.ZPH" utasítás visszaállítja az VASKAL01.HLP file-t.)

A file-ok felhasználási módjai

Mivel minden mûvet kétféle formában ad közre a Könyvtár, a következô kétféle felhasználási mód lehetséges.

1. A text file felhasználása

Ez a file formálatlanul tartalmazza az anyagot. A felhasználó betöltheti egy szövegszerkesztô programba, és ott saját ízlése, szükséglete szerint formálhatja. Például ha az anyagot ki akarjuk nyomtatni könyv alakban (feltéve, hogy az szabadon publikálható), akkor ebbôl a text file-ból könnyen  elô tudjuk állítani a nyomdakész változatot.

Vigyázat! A text file minden sora sorvég-karakterrel végzôdik, ezeket elôbb el kell távolítanunk, és csak utána szabad a formálást elkezdenünk.

A szövegben a kezdô idézôjelet két egymást követô vesszô, a felsô idôzôjelet két egymást követô aposztrófa és a gondolatjelet két egymást követô elválasztójel képezi (lásd a szöveg formájára vonatkozó megkötéseket késôbb).

Az egyes fejezeteket csupa egyenlôségjelbôl álló sorok választják el egymástól. A file eleje ezt az ismertetést tartalmazza a Könyvtárról.

Ezt a text file-t felhasználhatjuk szövegelemzésre is, amihez természetesen szükségünk van valamilyen elemzô programra.

2. A,,súgó'' file felhasználása

Ez a file formátum igen egyszerû olvasást, felhasználást tesz lehetôvé a Windows operációs rendszerben megszokott ,,súgó'' programok formájában. (Az ajánlott képernyô felbontás VGA.)

Az elektronikus könyv legnagyobb elônye az, hogy a szöveg elektronikus formában áll az olvasó rendelkezésére. A ,,Másol'' gombbal a teljes fejezet átvihetô a vágóasztalra [Notepad]) és onnan a szokásos módon: ,,Szerkesztés'' és ,,Másol'' [Edit és Paste] paranccsal bármilyen Windows szövegszerkesztôbe. Ugyanezt érjük el a Ctrl+Ins gombok együttes lenyomásával is. Ha nem akarjuk a teljes szöveget átvinni, akkor használjuk a ,,Szerkesztés'' [Edit] majd a ,,Másol'' [Copy] utasítást a program menüjérôl, minek következtében a fejezet teljes szövege megjelenik egy Másolás párbeszéd-panelban. A kijelölt szövegrészt a ,,Másol'' utasítás a vágóasztalra [Notepad] viszi, és onnan az elôbbiek szerint folytathatjuk a munkát.

A programból közvetlenül is nyomtathatunk fejezetenként a ,,File'' és ,,Nyomtat'' [Print] utasítással. A nyomtatott szöveg formája kissé eltérhet a képernyôn láthatótól. A nyomtatott szöveg betûtípusa ,,Arial'', betûmérete 10 pontos. Ha más formátumra, betûtípusra vagy -nagyságra van szükségünk, akkor vigyük elôbb a szöveget a szövegszerkesztô programunkba, ott állítsuk be a kívánt formátumot, és utána nyomtassunk.

	Ahhoz, hogy a ,,súgó'' file-t használni tudjuk, a következôket kell tennünk (a ,,Vasárnapi kalauz'' címû könyvvel mutatjuk be a lépéseket).
1.	A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárból töltsük le a VASKAL01.HLP és a VASKAL01.ICO file-okat a saját gépünk ,,C:\PAZMANY'' nevû alkönyvtárába. (A VASKAL01.HLP helyett letölthetjük a sokkal kisebb VASKAL01.ZPH file-t is, de akkor letöltés után ki kell bontanunk a "PKUNZIP VASKAL01" utasítással.)
2.	Készítsünk egy programindító ikont. A Programkezelôben kattintsunk elôször a ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoportra. (Ha az még nincs felállítva, akkor hajtsuk végre a fejezet végén leírt ide vonatkozó utasításokat.) Ezután válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Program'' utasításokat a menürôl. A párbeszed-panelban a következôket gépeljük be:
	Megnevezés:	Vasárnapi Kalauz
	Parancssor:	WINHELP C:\PAZMANY\VASKAL01.HLP
	Munkakönyvtár:	C:\PAZMANY
	Ezután kattintsunk az ,,Ikon'' nevû utasításra, és adjuk meg a C:\PAZMANY\VASKAL01.ICO file-t.

Ha ezután rákattintunk az így felállított ikonra, a program elindul, és olvashatjuk a könyvet.

A ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoport felállítása:

A Programkezelô menüjérôl válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Programcsoport'' utasítást. A párbeszéd-panelban a következôt gépeljük be:

	Megnevezés:	Pázmány Péter E-Könyvtár
Ezután zárjuk be a párbeszéd-panelt.

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A könyveket bárki elektronikus úton letöltheti a Könyvtárból (lásd a Könyvtár Internet címét) vagy postán megrendelheti (lásd a postai címet). Egyházi intézményeknek és személyeknek ingyen küldjük el a könyveket, mások a rendeléssel együtt 3 dollárt vagy annak megfelelô pénzösszeget küldjenek a lemez- és postaköltség megtérítésére.

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Az általános elvek a következôk:

1.	A Könyvtár mindenkinek rendelkezésére áll személyes vagy tudományos használatra. Ha a Könyvtár anyagát publikációban használják fel, akkor kérjük az alábbi hivatkozás használatát:

,,A szöveg eredete a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár -- a magyarnyelvû keresztény irodalom tárháza.''

2.	Egyházi intézmények és személyek kereskedelmi célokra is ingyenesen használhatják a Könyvtár anyagát, csak azt kérjük, hogy a kiadványuk elején helyezzék el az elôbbi utalást. A Könyvtár fenntartja magának azt a jogot, hogy eldöntse: ki és mi minôsül egyházi személynek, ill. intézménynek. Kérjük, keresse meg ez ügyben a Könyvtárat.

3.	Ha a Könyvtár kiadványait nem egyházi intézmény vagy személy kereskedelmi célokra használja fel, akkor az elôbbi utalás feltüntetésén kívül még kérjük a haszon 20%-át a Könyvtár számára átengedni. A befolyt összeget teljes egészében a Könyvtár céljaira használjuk föl.

Elôfordulhat, hogy ezek az elvek bizonyos könyvekre nem vonatkoznak, mert a szerzôi jog nem a Könyvtáré. Az ilyen könyv része az állománynak, lehet olvasni, lelkipásztori munkára felhasználni, de kinyomtatása, -- bármilyan formában --, tilos. Az ilyen jellegû korlátozások minden könyvben külön szerepelnek. (Lásd a könyvek elektronikus változatáról szóló fejezetet!)

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Minden pénzügyi támogatást hálásan köszönünk, és a központi címre kérjük továbbítani. Az anyagi támogatásnál is fontosabb azonban az az önkéntes munka, amellyel állományunkat gyarapíthatjuk.

 Kérünk mindenkit, akinek a magyar katolikus egyház sorsa és az egyetemes magyar kultúra ügye fontos, hogy lehetôségeinek megfelelôen támogassa a Könyvtár munkáját. A munka egyszerû, bárki, -- aki már használt szövegszerkesztô programot --, részt vehet benne.

Hogyan lehet az állomány gyarapításában részt venni?

A munka egyszerûen egy-egy könyv szövegének számítógépbe való bevitelét jelenti. Elôször optikai beolvasással (szkennolással), automatikus úton, egy nyers szöveget készítünk, amit aztán az önkénteseknek ki kell javítaniuk. A munka lépései így a következôk:

1.	Ellenôrizzük, hogy a kiválasztott könyv szabadon másolható-e (nem esik-e szerzôi jogvédelem alá), vagy meg lehet-e kapni a Könyvtár számára a másolás jogát. Ez ügyben vegyük fel a kapcsolatot a Központtal.
2.	Ellenôrizzük, hogy a könyvet még nem kezdte-e el senki begépelni. Ez ügyben is vegyük fel a kapcsolatot a Központtal. A Könyvtár állandóan tájékoztat a begépelés alatt álló munkákról.
3.	A könyvet küldjük el a Központnak, ahol optikai beolvasással elkészítik a nyers szöveget.
4.	A Központ visszaküldi a nyers szöveget egy számítógépes lemezen a könyvvel együtt. A nyers szöveget tetszôleges szövegszerkesztô-formában lehet kérni. Ha az eredeti kiadvány nem alkalmas optikai beolvasásra (rossz minôség, régies betûtípusok stb. miatt), akkor az önkéntesnek kell a nyers szöveget is begépelnie.
5.	Végezzük el a nyers szöveg ellenôrzését és javítását. Ez a munka legidôigényesebb része, és ettôl függ a végleges szöveg helyessége! Kövessük a szöveg formájára vonatkozó megállapodásokat (lásd a következô részt).
6.	A kész szöveget küldjük vissza lemezen a Központnak.
7.	A Könyvtár ezután elkészíti a kívánt file-formákat és a könyvet behelyezi a Könyvtár állományába.
Megkötések a szöveg formájára

Mivel mindenki számára hozzáférhetô módon kell a szövegeket tárolnunk, egyszerûségre törekszünk. Általános szabály az, hogy semmilyen tipográfiai karaktert vagy kódot nem használunk, csak a billentyûzetrôl bevihetô karakterek szerepelhetnek a szövegben. A szöveg készítésekor kérjük a következô megállapodásokat betartani:

1.	Margó: 1 hüvelyk (2.54 cm) bal- és jobboldalt.
2.	Betûtípus: Arial, 10 pontos.
3.	Alsó idézôjel: két vesszô szóköz nélkül,
	felsô idézôjel: két aposztrófa szóköz nélkül,
	gondolatjel: két elválasztójel szóköz nélkül,
	idézôjel idézôjelen belül: aposztrófa (alsó és felsô idézôjelként egyaránt).
4.	Tabulátor karakter megengedett (a tabulátorokat fél hüvelyk, azaz 1.27 cm távolságra kell  egymástól beállítani).
5.	Semmilyan más formálási kód nem megengedett.
6.	Lábjegyzet helyett szögletes zárójelbe kerüljenek a hivatkozások száma (pl. [1]), és a hozzátartozó magyarázatok a file legvégén egymás után, mindegyik új sorban kezdve.
Érdeklôdés/Javaslat

A már meglevô állományról, a készülôfélben levô könyvekrôl, az önkéntes munka lehetôségeirôl és a Könyvtár legújabb híreirôl a következô címeken lehet tájékoztatót kapni:

1. levél:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055-7894, USA

2. elektronikus posta (e-mail): felso@comcast.net

3. elektronikus hálózat (World Wide Web):	http://www.communio.hu/ppek vagy
	http://www.piar.hu/pazmany
Minôség -- állandó javítás

A Könyvtár állományának minôségét állandóan javítjuk, újabb és újabb változatokat bocsátunk közre (a file nevének utolsó két karaktere a változat számát jelenti). Kérjük ezért a Könyvtár minden tagját, olvasóját, hogy jelentsen minden felfedezett szöveghibát. A levélben (postai vagy elektronikus levélben egyaránt), közöljük az új, javított sort az ôt megelôzô és követô sorral együtt. Így a szövegkörnyezetben elhelyezve, könnyû lesz a hibát megtalálni és javítani. Miután a file új változata (új verziószámmal) felkerült a Könyvtárba, a régit töröljük.

Kérjük, a könyvekkel és a Könyvtár munkájával kapcsolatos észrevételeit, javaslatait, kritikáját közölje velünk! Segítségét hálásan köszönjük.

A könyvtár mottója egy szentírási idézet

Ha ugyanis az evangéliumot hirdetem, nincs mivel dicsekednem, hiszen ez a kötelességem. Jaj nekem, ha nem hirdetem az evangéliumot! Ha önszántamból teszem, jutalmam lesz, ha nem önszántamból, csak megbízott hivatalnok vagyok. (1Kor 9,16-17)