Copyright: Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár


Címoldal
	Tartalomjegyzék


Világvége? Mikor?

Írta: Thlic. Karaffa János

Magyar Vasárnap Kiadó, Komárom

2000

Felelôs kiadó: Herdics György

Szedés és tördelés: Karaffa Attila


Tartalomjegyzék

A könyv elektronikus változata

1.	Világvége-várás fokozódó feszültségben
2.	Apokaliptikus agymosás?
3.	Mi az apokalipszis?
4.	A végidô a prófétai igehirdetésben
5.	Dániel könyve
6.	Jézus és az apokaliptika
7.	A Jelenések könyve
8.	A Biblián kivüli apokaliptikus irodalom
9.	Apokaliptikus hangok a történelem folyamán
10.	Végidôt hirdetô szekták és eszméik
11.	Apokaliptikus képek a liturgiában
12.	A Katolikus Egyház tanitása a világvégérôl
13.	A reménykedô keresztény várakozás
Irodalomjegyzék


A könyv elektronikus változata

Ez a program az azonos címû könyv elektronikus változata. A könyv 2000-ben jelent meg a komáromi Magyar Vasárnap Kiadó gondozásában, az ISBN 968160-3-9 azonosítóval. Az elektronikus változat a szerzô engedélyével készült. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más szerzôi jog a szerzô tulajdonában marad.


1. A világvége-várás fokozódó feszültségében

A harmadik évezred közeledtével egyre inkább lázas készületben ég az emberiség. Vallási közösségek és szekták, próféták és guruk százai a századfordulóban a végidôt, az apokalipszis korát vélik felfedezni. Az apokalipszis vírusától megfertôzött emberek növekvô feszültségben élik meg ezt az idôszakot: az egyik oldalról a paradicsom ígérete csábítja ôket, másrészt viszont megrettennek az örök kárhozattal és pusztulással való fenyegetôzéstôl.

A társadalomban uralkodó légkör ugyancsak megerôsíti a világvége bûvöletében élô emberek félelmeit. Gazdasági válságok, szociális feszültségek, politikai csatározások, az értékek átalakulása és megsemmisülése, háborúk és globális katasztrófák -- mintha minden arra utalna, hogy a feje tetejére állt a világ.

A józanul gondolkodó ember könnyen beláthatja, hogy az ezredforduló közelgô dátuma csupán a tízes számrendszerre alakuló gondolkodásunk eredménye. A keresztény világ embere maga határozta meg, hogy ehhez a számrendszerhez köti az idôszámítást, ám más vallások hívei (pl. mohamedánok, zsidók) gyakran eltérô idôszámítást követnek. Talán meglepô, de ha szigorúan ragaszkodunk a tényekhez, akkor azt kell mondanunk, már a harmadik évezredben élünk. A mi idôszámításunk ugyanis nem követi pontosan Jézus Krisztus születésének dátumát, hiszen a Krisztus születésének dátumát kiszámító szerzetes, Dionysius Exiguus a Kr. u. 6. században bizonyíthatóan tévedett. Jézus születése valószínûleg legalább 4-5 évvel korábbra tehetô.

Ezek a racionális érvek azonban nehezen gyôzhetik meg azokat, akik a világvége-jósok által gerjesztett félelmek közepette élnek, és nem erôsségük az ésszerû gondolkodás.


2. Apokaliptikus agymosás?

Az emberi lélekben rejlô félelmet használják ki a különbözô szekták, jósok, próféták, akik az elmúlt 2000 évben fellépett elôdeikhez méltóan most is azt állítják, hogy isteni parancsra hirdetik a végítéletet. Azt állítják, hogy csak azok menekülhetnek meg az isteni haragtól, akik az ô követôikké válnak, és vakon követik utasításaikat. Megváltóként, üdvösséghozóként lépnek fel és sok kétségbeesett ember kapaszkodik az ígéreteikbe.

Korunk prófétái és szektavezérei ugyanakkor tanultak is a múlt hibáiból, hiszen most már óvakodnak attól, hogy egy konkrét dátumot nevezzenek meg a világvége idôpontjaként. Ez az óvatosság lehetôvé teszi számukra, hogy ne leplezôdjenek le azonnal, ha jóslataikkal csôdöt vallanak, és a világvége mégsem az ezredfordulón következik be. Ugyanakkor híveiket mindaddig ellenôrzésük alatt tarthatják, amíg a közeli apokalipszissel ijesztgetik ôket. Céljuk nem más, mint a hatalom gyakorlása alattvalóik felett, akikbôl sokszor dróton rángatható bábukat csinálnak. Mi más ez, ha nem az emberi méltóságnak és a személy szabadságának a meggyalázása? Bármilyen nyilvánvaló is korunk sarlatánjainak a célja, az emberi hiszékenység felvilágosodottnak mondott korunkban is döbbenetes: sokan nem hisznek sem Istenben, sem vallásban, s ugyanakkor rendíthetetlenül bíznak abban, hogy haláluk után az ufók egy idegen bolygóra szállítják ôket. A sötétnek mondott középkorban -- amely egyébként az emberi kultúrát és mûveltséget felbecsülhetetlen értékekkel gazdagította -- sem voltak annyira kiszolgáltatottak az emberek a babonának, mint ma, a ,,tudomány'' századában, amikor milliók hódolnak a New Age (Új Korszak) mágikus praktikáinak (varázsvesszô, Tarot-kártya, horoszkóp, reiki). Vajon nem róluk szólnak-e az apostol szavai: ,,Mert jön idô, amikor az egészséges tanítást nem hallgatják szívesen, hanem saját ízlésük szerint szereznek maguknak tanítókat, hogy fülüket csiklandoztassák. Az igazságot nem hallgatják meg, de a meséket elfogadják'' (2Tim 4,3-4).


3. Mi az apokalipszis?

Ahhoz, hogy eldönthessük, valóban közeleg-e a bibliai apokalipszis, elôször tisztában kell lennünk annak fogalmával. Maga az ,,apokalipszis'' szó görög eredetû és feltárást, leleplezést, kinyilatkoztatást jelent. Apokaliptika alatt azt a gondolatvilágot és a belôle származó írásokat értjük, amely által a jövôben történô eseményekrôl nyerünk tájékoztatást. A zsidó-keresztény apokaliptika a prófétai hagyományban gyökerezik, és olyan módon értelmezi a történelmet, hogy abban Isten uralma megvalósulásának jeleit fedezi fel.

Az apokaliptika jellemzôi:

Egyfajta túlvilági kalendáriumot tartalmaz, amely a jövôbeni események pontos sorrendjét rögzíti.

Utal arra, hogy jelenleg a szükség idejét éljük, harc folyik a Jó és a Rossz között.

A beavatottak számára egy rejtélyes képszerû beszédben leleplezôdnek a jövô titkai.

A végítélet jelenetében kinyilvánul Isten uralma. A jók elnyerik jutalmukat és a gonoszok büntetésüket.

Isten uralma a választott nép szent maradékával a gonosz felett aratott végleges gyôzelemmel megkezdôdik és örökké tart.

Az apokaliptika segítséget nyújt a hívô embernek, hogy szembesüljön félelmeivel és a gonoszsággal szembeni tehetetlenségével. A veszélyeztetett jövô csak isteni közbelépéssel válik reménykeltôvé az ember számára. Isten az, aki megmenti az emberiség és az egyén jövôjét is. Mindent egybevetve: az apokaliptika nem csupán az ítéletet, hanem az üdvösséget is meghirdeti az ember számára.

Maga az apokaliptikus irodalom bôséges anyagot foglal ugyan magában, a Bibliában azonban csupán két ilyen témájú könyv szerepel: az Ószövetségben Dániel könyve, az Újszövetségben pedig a Jelenések könyve.


4. A végidô a prófétai igehirdetésben

A próféták igehirdetésében fokozatosan megjelenik és egyre nagyobb teret kap a végidônek és ezen belül Jahve napjának a várása.

Az Ószövetségben a ,,Jahve napja'' kifejezés az eljövendô nagy ítéletnapot jelöli meg, amelyen Isten láthatóan megjelenik, és Izraelt vagy a népeket jobbjára emeli. Ama napot a bosszú (Iz 34,8), a szerencsétlenség (Jer 17,16), a romlás (Jer 46,21), a megpróbáltatás (Jer 50, 27, Mik 7,4) napjának vagy egyszerûen ,,a napnak'' (Ez 7,7) is nevezik. Ettôl független, de nem vonható ki befolyása alól az ,,ô napja'' kifejezés, amely nap az ember, különösen a bûnös napja, amelyen végzete utoléri (1Sám 26,10, Ez 21,30).

Jahve napja várásának hosszú története van. Gyökerei a régi idôk hitében találhatók, miszerint Jahve a csata napján közbeavatkozik Izrael javára és segít neki (Bír 5.). Ez a hit azonban már a Jahve napjának Ámosz általi legkorábbi említésénél átfogóbb reménnyé alakult, amely magába foglalja Izrael üdv-elvárását: Azt hitték, hogy egy ilyen napon, Jahve napján, hatalmas fény fog felragyogni, mert Jahve az ô csodálatos ragyogásában lesz láthatóvá; ehhez számolták még a teofánia (=Isten-megjelenés) szokásos kísérôjelenségeit. Úgy várták ezt a napot, mint dicsôséges és boldog eseményt, mikor Izrael ellenségeit katasztrófa sújtja, de neki a Jahve-teofánia  üdvös hatása a javára szolgálhat.

A próféták átalakították ezt az elvárást. Ámosz hirdette, hogy Jahve napja a bûnös Izrael számára nem fényt (=üdvösség), hanem sötétséget (=ítélet, szerencsétlenség) jelent: ,,Jaj azoknak, akik óhajtják az Úr napját! Mire lesz nektek az Úr napja? Sötétség az, nem világosság, olyan, mint amikor az ember az oroszlán színe elôl menekül, és medve jön vele szembe, vagy mint amikor bemegy a házba és kezével a falnak támaszkodik, és megharapja a kígyó'' (Ám 5,18-19).

Izajás a Jahve napján történô, ragyogással teli teofánia következményeként úgy látta Júda romlását, mint amikor a zivatar Észak-Palesztina hegyeitôl és erdeitôl egészen a Vörös-tengerig tombol, és egyben földrengés pusztít, úgyhogy a büszke és gôgös ember elpusztul mûveivel együtt (Iz 2,12-19). Szofoniás szerint a bûnösök a Jahve-napi teofánia idején Istenhez illô áldozat lesznek Jeruzsálemben (Szof 1,14-16), amit az Ez 7,5.10 Júda illetve az Ez 30,1-9 Egyiptom és csatlósai számára helyeztek kilátásba.

Ehhez a fenyegetéshez kapcsolódtak a késôbbi próféták, akik a Jahve napjáról alkotott elképzelést eszkatológikusan (=a végidôre vonatkoztatva) magyarázták. Miután a fenyegetô büntetést Júda pusztulásában és a fogságban beteljesülni látták, az elôttük álló végidôben új üdvösséget vártak Izrael maradéka számára, illetve ítéletet az istenellenes nagyhatalom részére, vagy egybefoglaló végítéletet a népek fölött. Ezeknek a leírására szolgált többek közt Jahve napjának várása (Iz 13., 24., 34. f. és Joel). Ezután az idôknek alapvetô átalakulása történik meg, amely ugyan nem a világvégét, de egy istenellenes hatalom által meghatározott korszak végét jelenti. Ez az átalakulás a végítélettel egyetemben egy új végidôbeli világ kezdetének elôfeltételét képezi.


5. Dániel könyve

Az Ószövetség könyvei között egyetlen apokalipszist fedezhetünk fel csupán: ez Dániel könyve. Érdekes módon ezt a könyvet a zsidó kánon nem sorolja a prófétai könyvek közé, hanem az Írások csoportjába helyezi. Jogos ez a megkülönböztetés, hiszen Dániel könyve nem a hagyományos értelemben vett prófétai igehirdetés eredménye, hanem a végsô idôk eseményeinek feltárása apokaliptikus képekkel.

A könyv megírásának hátterében a Szeleukida Birodalom -- különösen IV. Antiochosz Epifánész király -- zsidóellenes intézkedései álltak, melyeknek célja a zsidók asszimilálása és vallásuk eltörlése volt. A könyv írója ebben a válságos helyzetben arra buzdította a népet, hogy ne csüggedjen, hiszen a történelem eseményei Isten irányítása alatt zajlanak. Ha a gonosz erôk pillanatnyilag diadalmaskodhatnak is, közeleg már a végítélet, amelynek során feltárul Isten mindeneket legyôzô hatalma, mely elôtt meg kell hátrálniuk az istenellenes erôknek.

A történelem menetét a 7. fejezetben a szerzô négy idôszakra osztja, amelyet négy állattal jelképezett birodalom ural. Az elsô vadállat a babiloni birodalom, melynek jelképe a szárnyas oroszlán. A medve a médeket jelöli, akik megdöntik a babiloniak uralmát. A perzsa birodalom jelképe a párduc. A negyedik vadállat különbözik az elôzôektôl, s csak annyit tudunk róla, hogy különösen félelmetes és erôs. A negyedik vadállaton található tíz szarv Nagy Sándorra és a nyomában fellépô tíz szeleukida királyra utal. A vadállatok üldözik a Fölséges Isten szentjeit, de napjaik meg vannak számlálva, s végül Isten és hívei diadalmaskodnak. Fontos szerepet játszik az Emberfia alakja, aki az ég felhôin közeledik, hogy átvegye az uralmat a világ fölött. A mi keresztény értelmezésünk szerint ez Jézus Krisztus, akinek Isten az idôk végezetén átadja a hatalmat, hogy uralkodjon az egész világon.

Dániel könyvének 7. fejezete szemléletesen ír a végidô eseményeirôl (Dán 7,1-28):

,,Baltazárnak, Bábel királyának 1. esztendejében Dániel álmot látott fekvôhelyén; látomás jelent meg szeme elôtt. Az álmot rögvest leírta. Így hangzik: Ezt jelenti Dániel: Éjszakai látomásomban azt láttam, hogy íme, az ég négy szele a nagy tenger ellen támadt. A tengerbôl négy hatalmas vadállat bukkant fel. Mindegyik különbözött a másiktól. Az elsô olyan volt, mint az oroszlán, de sasszárnyai voltak. Láttam, amint kitépték a szárnyait, de aztán fölemelték a földrôl, s mintha ember lett volna, két lábára állították, sôt emberi szívet is kapott. A második vadállat, lám, olyan volt, mint a medve; félig fölegyenesedett, s a szájában a fogai között három borda volt. Így biztatták: ,,Kelj fel, és egyél sok húst!'' Majd ismét más vadállatot láttam. Ez párduchoz hasonlított. Hátán négy madárszárnya volt. E vadállatnak négy feje volt és hatalmat kapott.

Ezután, íme, éjszakai látomásomban egy negyedik vadállatot is láttam. Félelmetes, rettenetes és szörnyû erôs volt. Hatalmas vasfogai voltak: falt és rágott, a maradékot pedig széttiporta a lábával. Egészen más volt, mint a többi vadállat, tíz szarva volt.

Amint a szarvakat figyeltem, lám, még egy kis szarv nôtt ki közöttük. De elôbb az addigi szarvak közül hármat kitéptek. Lám, ezen a szarvon emberi szemhez hasonló szemek voltak, meg fennhéjázón beszélô száj.

Amint néztem, egyszer csak trónokat állítottak fel, és az Ôsöreg leült. Ruhája fehér volt, mint a hó, fején a haj tiszta, mint a gyapjú. Trónja lobogó lángból volt, kerekei meg izzó parázsból.

Tûzfolyó eredt belôle és folyt tovább. Ezerszer ezren szolgáltak neki, és tízezerszer tízezren álltak elôtte. Ítéletet tartottak, és felnyitották a könyveket.

Aztán láttam az elbizakodott beszédek elhangzása után, amelyeket a szarv hirdetett, magam láttam, hogy megölték a vadállatot, testét darabokra vágták és tûzre vetették.

A többi vadállat is elvesztette hatalmát, de egy meghatározott idôre még életben maradhattak.

Láttam az éjjeli látomásban, hogy íme, az ég felhôin valaki közeledik. Olyan volt, mint az Emberfia. Amikor az Ôsöreghez ért, színe elé vezették.

Hatalmat, méltóságot és királyságot adott neki. Minden népnek, nemzetnek és nyelvnek neki kellett szolgálnia. Hatalma örök hatalom volt, amely nem enyészik el soha, és királysága nem megy veszendôbe.

Nekem, Dánielnek emiatt megrendült a lelkem, s elmém látomásai megzavartak.

Odamentem az ott állók közül az egyikhez, és megbízható felvilágosítást kértem tôle mindezek felôl. Szóba állt velem, és megmagyarázta nekem a dolgok értelmét:

,,Ez a négy hatalmas vadállat négy király, aki hatalomra jut a földön.

De a Fölséges szentjei nyerik el a királyságot, és az országot örökké birtokolni fogják, örökkön-örökké.

A negyedik vadállatról is szerettem volna bizonyosat tudni, amely egészen különbözött a többitôl, és igen rettenetes volt. Fogai vasból voltak, karmai meg bronzból. Falt és rágott, a maradékot pedig széttiporta a lábával.

Továbbá a fején levô tíz szarvról, s arról a másikról, amely kinôtt, és amely elôtt a három szarv lehullott. Ennek szemei voltak, és fennhéjázón beszélô szája, és nagyobbnak látszott, mint a többi szarv.

Láttam, hogy ez a szarv hadat viselt a szentek ellen, s legyôzte ôket,

míg el nem jött az Ôsöreg, és igazságot nem szolgáltatott a Fölséges szentjeinek, s míg el nem érkezett az idô, és a szentek el nem foglalták a királyságot.

Így válaszolt: ,,A negyedik vadállat (ezt jelenti): egy negyedik ország lesz a földön, amely különbözik a többi országtól. Ez felfalja, összetiporja és szétzúzza az egész földet.

A tíz szarv (ezt jelenti): ebbôl az országból tíz király jut hatalomra. Utánuk pedig egy másik kerül uralomra. Ez különbözik a többiektôl, és három királyt megaláz.

Beszédeket mond a Fölséges ellen, és eltiporja a Fölséges szentjeit. Azt tervezi, hogy megváltoztatja az idôket és a törvényeket. Mindnyájan a kezébe kerülnek egy idôre, két idôre és egy fél idôre.

Akkor ítéletet tartanak, s megszûnik uralma, széttiporják, úgyhogy végleg megsemmisül.

Azután a Fölséges szentjeinek népe nyeri el a királyságot, a hatalmat és a legnagyobb országot az egész ég alatt. Az ô országa örökkévaló ország lesz, neki szolgál, és neki engedelmeskedik minden uralkodó.'' (Dán 7,1-28).


6. Jézus és az apokaliptika

Jézus igehirdetésének középponti gondolata, hogy a mennyek országa -- vagyis Isten uralma -- közel van: ,,Beteljesedett az idô, és már közel van az Isten országa. Tartsatok bûnbánatot, és higgyetek az evangéliumban'' (Mk 1,15)!

Isten uralma már megkezdôdött, beteljesedni azonban csak a végsô idôben fog -- tanította Jézus. Ezzel kapcsolatban gyakran említi a végsô idôket, amikor az Emberfia visszatér -- Dániel jövendölése szerint. Felhívja tanítványait, hogy tartsanak ki, legyenek éberek, hogy a bekövetkezô eseményekre helyesen tudjanak reagálni.

Jézus világvégérôl szóló igehirdetése mégsem kelt félelmet, sôt inkább az örömhír fontos részét képezi a keresztények számára. A tanítványoknak reménykedve kell várniuk a visszatérô Emberfiára és az általa bekövetkezô végítéletre. A hívô számára Jézus második eljövetele nem az apokaliptikus szerencsétlenségnek, hanem a jövendô üdvösségnek a kezdete. A Fiúisten megtestesülésével már megszakadt a bûn és szerencsétlenség láncolata, és a második eljövetel végleg rendet teremt a gonoszság által megrontott világban. A végítélet ennek a rendnek a helyreállítása, és örökké tartó megszilárdítása Jézus Krisztus által. Isten ígéretei beteljesülnek, és a hozzá hûségeseket örök élet várja. Az örök boldogság ellentéteként megjelenik az örök kárhozat képe is, amely tulajdonképpen az Istentôl felkínált üdvösséget elutasító ember állapotát akarja szemléltetni. Az evangéliumokban a végítélet képei apokaliptikusak, hiszen az emberiség életében bekövetkezô gyökeres változást ábrázolják, s ehhez bôségesen felhasználják a képek világának feltûnést keltô eszközeit.

Jézus apokaliptikus beszéde Máté evangélistánál:

,,Amikor Jézus kijött a templomból és elindult. Tanítványai odafordultak hozzá, és mutogatták neki a templom köveit.

Erre megjegyezte: ,,Látjátok ezeket? Bizony mondom nektek, nem marad itt kô kövön, amit le nem rombolnának.''

Amikor az Olajfák-hegyén leült, egyedül tanítványai járultak hozzá, és kérdezték: ,,Mondd meg nekünk, mikor következik ez be? S mi lesz a jel eljöveteled és a világ vége elôtt?''

Jézus így válaszolt: ,,Vigyázzatok, nehogy valaki félrevezessen benneteket.

Sokan jönnek majd a nevemben, s azt mondják magukról, én vagyok a Krisztus, és sokakat megtévesztenek.

Háborúkról fogtok majd hallani, s háborús hírek fognak keringeni. Vigyázzatok, ne kerítsen hatalmába benneteket a félelem, ezeknek be kell következniük, de ez még nem a vég.

 Nemzet nemzet ellen és ország ország ellen támad. Éhínség, ragály üti fel a fejét, és a föld megrendül itt is, ott is.

De ez még csak a kezdete a gyötrelmeknek.

Szorongattatásban lesz részetek, megölnek benneteket, s a nevemért minden nemzet gyûlölni fog titeket.

Sokan eltántorodnak hitüktôl, elárulják és gyûlölik majd egymást.

Számos hamis próféta fellép, és sokakat tévedésbe ejtenek.

A gonoszság megsokasodása miatt sokakban kihûl a szeretet,

de aki mindvégig kitart, az üdvözül.

Az országnak ezt az evangéliumát hirdetni fogják az egész világon, bizonyságul minden népnek, és akkor jön el a vég.

Amikor majd látjátok a szent helyen az iszonyatos pusztulást, amelyet Dániel próféta megjövendölt -- aki olvassa, értse meg! --,

akkor, aki Júdeában van, meneküljön a hegyekbe.

Aki a háztetôn van, ne jöjjön le, hogy kivigye a házából holmiját,

s aki a mezôn van, ne térjen vissza, hogy elvigye köntösét.

Jaj a várandós és szoptatós anyáknak azokban a napokban!

Imádkozzatok, hogy ne télen vagy szombaton kelljen menekülnötök!

Akkora lesz a gyötrelem, amilyen még nem volt a világ kezdetétôl mindmáig és nem is lesz.

Ha nem rövidülnének meg azok a napok, nem menekülne meg egyetlen ember sem. De a választottak kedvéért megrövidülnek azok a napok.

Akkor ha valaki azt mondja: Íme, itt a Krisztus vagy amott! ne higgyétek.

Álpróféták és álkrisztusok fognak fellépni, és nagy jeleket és csodákat visznek végbe, hogy megtévesszék, ha lehet, még a választottakat is.

Lám, elôre megmondtam nektek.

Ha tehát azt mondják nektek, hogy kinn van a pusztában --, ne menjetek ki, hogy a házban rejtôzködik --, ne higgyétek el!

Amint a villám napkeleten támad és napnyugatig látszik, olyan lesz az Emberfiának eljövetele is.

Ahol a hulla van, oda gyûlnek a keselyûk.

Mindjárt e gyötrelmes napok után a Nap elhomályosul, a Hold nem világít, a csillagok lehullanak az égrôl, és az egek erôi megrendülnek.

Akkor feltûnik az égen az Emberfia jele, és a mellét veri a föld minden népe, mert látja, amint az Emberfia eljön az ég felhôin, nagy hatalommal és dicsôséggel.

Elküldi angyalait hangos harsonaszóval, s összegyûjtik a választottakat a szélrózsa minden irányából, az ég egyik szélétôl a másikig.

Vegyetek példát a fügefáról. Amikor hajtása már zsendül és a levelei kibontakoznak, tudjátok, hogy közel van a nyár.

Így amikor ezeket látjátok, magatok is megállapíthatjátok, hogy már közel van az ajtóban.

Bizony mondom nektek: Nem múlik el ez a nemzedék, míg ezek be nem következnek.

Ég és föld elmúlik, de az én igéim el nem múlnak.

Azt a napot és órát azonban nem tudja senki, az ég angyalai sem, a Fiú sem, csak az Atya.

Az Emberfiának eljövetelekor úgy lesz, ahogy Noé napjaiban történt.

A vízözön elôtti napokban ettek-ittak, nôsültek, férjhez mentek egészen addig, amíg Noé be nem ment a bárkába, s jött a vízözön, és el nem ragadta mindnyájukat. Ugyanígy lesz az Emberfiának megjelenésekor is.

Akkor, ha ketten lesznek a mezôn, az egyiket fölveszik, a másikat otthagyják.

Ha két asszony ôröl a malomban, az egyiket fölveszik, a másikat otthagyják.

Legyetek hát éberek, mert nem tudjátok, melyik órában jön el Uratok.

Gondoljatok erre: Ha a ház ura tudná, hogy melyik órában jön a tolvaj, bizonyára virrasztana, és nem engedné, hogy házába betörjön.

Legyetek hát készen, mert az Emberfia abban az órában jön el, amelyikben nem is gondoljátok'' (Mt 24,1-44)!


7. A Jelenések könyve

Az ôskeresztény egyház Jézus Krisztus második eljövetelét nem tolta ki a távoli jövôbe, hanem a végidô közeli eljövetelének várásában élt, ahogy azt Szt. Pál tesszalonikaiakhoz írt levelei is tanúsítják. Ezt a végidôvárást látszólag alátámasztotta az a tény, hogy a keresztényeket hitük miatt üldözni kezdték, és ez alapot adhatott arra, hogy a hívek Isten közbelépésére és ítéletére számítsanak.

Ebben a légkörben írta meg egy látnok Patmosz szigetén a Jelenések könyvét. A könyv címzettjei azok a kis-ázsiai keresztények, akiknek a Domitianus császár uralkodása alatti üldözések idején hitükben való megerôsödésre volt szükségük. Az Újszövetségi Szentírás sorrendben utolsó könyve János-apokalipszis néven is közismert, hiszen szerzôjének sokáig Szt. János apostolt tartották. Ez a feltételezés a modern biblikus tudomány szerint már nem állja meg a helyét, bár lehetséges, hogy a szerzô János apostol közvetlen környezetébôl származik.

A Jelenések könyvének felépítése is utal annak apokaliptikus tartalmára. A látnok meghívása és a végidôbeli egyházközségek elôkészítése után megjelenik az Ítélôbíró és kinyilvánítja az isteni tervet (Jel 1,1-8,5). A végsô idôk fájdalmas eseményei a Jó és a Rossz harcát ábrázolják a világban, a Sátán lázad az Isten uralma ellen, ám a Mindenható a végsô ütközetben szétzúzza az istenellenes erôket, hogy aztán megalkossa az új eget és új földet (Jel 8,6-22,15).

Az apokalipszisben feltûnik a Gonoszság megszemélyesített alakja, akit a vadállat jelképez. Ô az, aki megtéveszti az emberiséget, Isten helyébe teszi magát, és imádatot követel. Tetteivel Krisztust igyekszik majd utánozni, csodákat és jeleket mûvel, de mindezzel a Sátánt szolgálja --  éppen ezért rászolgál az Antikrisztus névre. A történelem folyamán többeket is azonosítottak az Antikrisztussal (-- elsôként Nérót, akinek neve a 666-os, sátáni számot rejti --), ô azonban a Biblia szerint csak az idôk végezetén tûnik majd fel.

A Jelenések könyve leírja az Antikrisztus ténykedését:

,,Ekkor láttam, hogy a tengerbôl egy vadállat bukkan fel. Tíz szarva volt és hét feje, szarvain tíz korona, fején meg istenkáromló név.

A vadállat, amelyet láttam, hasonlított a párduchoz, lába mint a medvéé, szája pedig az oroszlán szája. A sárkány neki adta erejét és trónját, nagy hatalmával együtt.

Az egyik feje mintha halálra lett volna sebezve, de halálos sebe meggyógyult. Az egész föld csodálta a vadállatot.

Leborultak a sárkány elôtt, hogy hatalmat adott a vadállatnak. Leborultak a vadállat elôtt is, és így imádták: ,,Ki fogható a vadállathoz, ki tudja vele fölvenni a harcot?''

Gôgös, káromló szája volt, és hatalmat kapott, hogy negyvenkét hónapig jártassa.

Káromlásra nyitotta száját az Isten ellen, káromolta a nevét, hajlékát és az ég lakóit.

Hatalmat kapott, hogy megtámadja a szenteket és gyôzelmet arasson. Hatalma kiterjedt minden törzsre, népre, nyelvre és nemzetre.

A föld lakói, akiknek a neve a világ kezdetétôl nincs beírva a megölt Bárány életkönyvébe, mind leborulnak majd elôtte.

Akinek van füle, hallja meg!

Aki mást fogságba hurcol, fogságba kerül. Aki karddal öl, annak kard által kell elhullnia. Ez a szentek állhatatosságának és hitének az alapja.

Akkor láttam, hogy egy másik vadállat emelkedik ki a földbôl. Két szarva volt, mint a Báránynak, de úgy beszélt, mint a sárkány.

Az elsô vadállatnak minden hatalmát gyakorolta a jelenlétében. A földet és lakóit rávette, hogy boruljanak le az elsô vadállat elôtt, amely kigyógyult halálos sebébôl.

Nagy csodajeleket vitt végbe, még tüzet is bocsátott le az égbôl az emberek szeme láttára.

A föld lakóit megtévesztette a csodajelekkel, amelyeket a vadállat elôtt véghezvihetett. Rávette a föld lakóit, hogy emeljenek szobrot a vadállatnak, amelyet a kard megsebzett, de felgyógyult.

Hatalmat kapott, hogy lelket leheljen a vadállat szobrába, hogy megszólaljon a vadállat szobra, meg hogy megölje azokat, akik nem borulnak le a vadállat szobra elôtt.

Elrendelte, hogy mindenkinek, kicsinek és nagynak, gazdagnak és szegénynek, szabadnak és rabszolgának jelöljék meg a jobb karját vagy a homlokát,

és hogy senki ne adhasson-vehessen, ha nem viseli a vadállat jelét: nevét vagy nevének a számát.

Ez a bölcsesség! Akinek van esze, számítsa ki a vadállat számát, hisz emberi szám: hatszázhatvanhat'' (Jel 13,4-18).

A János-apokalipszis drámai fordulatait ügyesen festik alá a könyvben található képek és szimbólumok, amelyek segítségével a szerzô megragadja fantáziánkat. A Jelenések könyvében található számok és jelképek 2000 év folyamán sokakat vezettek tévútra, ezért fontos, hogy megértsük: mindez csak kifejezôeszköz a teológiai igazság közlésére.

A Jelenések könyvében található számok jelentése:

egy-elsô: kizárólagosság, elsôség, méltóság

fél-három és fél: korlátozott idô, lehatárolt idô

négy: egyetemesség

hat: tökéletesség, negatív értelemben

hét: teljesség, tökéletesség pozitív értelemben

tizenkettô: Izrael, a választott nép összessége

ezer: sokaság, nagy szám

A számok, szimbólumok megvilágítják az Isten által közölni akart teológiai igazságot: Ennek a világnak vége lesz, Isten mindent megítél, majd új világot alkot.

Ennek az új világnak, az új Jeruzsálemnek leírása található meg a Jelenések könyvében:

Új eget és új földet láttam. Az elsô ég és az elsô föld ugyanis elmúltak, és tenger sincs többé.

Akkor láttam, hogy a szent város, az új Jeruzsálem alászállt az égbôl, az Istentôl. Olyan volt, mint a vôlegényének fölékesített menyasszony.

Akkor hallottam, hogy a trón felôl megszólal egy hangos szózat, ezt mondva: ,,Íme, Isten hajléka az emberek között! Velük fog lakni és ôk az ô népe lesznek, és maga az Isten lesz velük.

Letöröl szemükrôl minden könnyet. Nem lesz többé halál, sem gyász, sem jajgatás, sem fáradság, mert az elsôk elmúltak.''

Akkor a trónon ülô megszólalt: ,,Íme, újjáteremtek mindent!'' Majd hozzám fordult: ,,Írd fel: ezek a szavak hitelesek és igazak.''

Aztán folytatta: ,,Megtörténtek. Én vagyok az alfa és az ómega, a kezdet és a vég. A szomjazónak ingyen adok az élet forrásának a vizébôl.

Ez lesz a gyôztes öröksége: az Istene leszek, és ô az én fiam lesz.

A gyávák, hitetlenek, gonoszok, gyilkosok, kicsapongók, csalók, bálványimádók és hazugok mind a lánggal égô kénköves tóba kerülnek. Ez lesz a második halál.'' Akkor odajött hozzám a hét angyal közül az egyik, az, akinél az utolsó hét csapással teli hét csésze volt, és megszólított: ,,Gyere, megmutatom neked a menyasszonyt, a Bárány hitvesét!''

És lélekben elvitt egy nagy magas hegyre, s ott megmutatta nekem a mennybôl, az Istentôl alászállt szent várost, Jeruzsálemet.

Isten dicsôségét sugározta. Ragyogott, mint a drágakô, mint a kristálytiszta jáspis.

Széles, magas fala volt, rajta tizenkét kapu. A kapuk fölött tizenkét angyal. Nevek voltak rájuk írva, mégpedig Izrael fiai tizenkét törzsének a nevei.

Keleten három kapu, északon három kapu, délen három kapu és nyugaton három kapu.

A város falának tizenkét alapköve volt, rajtuk a Bárány tizenkét apostolának tizenkét neve.

Annál, aki beszélt velem, arany mérônád volt, hogy megmérje a várost, kapuit és falát.

A város négyszögben épült, a hossza annyi volt, mint a szélessége. Megmérte a várost e náddal: tizenkétezer stádium. Hossza, szélessége és magassága ugyanannyi volt.

Megmérte a falat: száznegyvennégy könyök emberi mérték szerint, ami egyenlô az angyal mértékével is.

Falai jáspiskôbôl épültek, a város pedig kristályhoz hasonló színaranyból.

A város falainak alapjait mindenféle drágakô díszítette. Az elsô alapkô jáspis, a második zafír, a harmadik kalcedon, a negyedik smaragd,

az ötödik szárdonix, a hatodik kárneol, a hetedik topáz, a nyolcadik berill, a kilencedik topáz, a tizedik krizopráz, a tizenegyedik jácint, a tizenkettedik ametiszt.

A tizenkét kapu tizenkét gyöngy: mindegyik kapu egy-egy gyöngy. A város utcái tükörfényes színaranyból voltak.

De templomot nem láttam benne, mert a Mindenható, az Úr, az Isten és a Bárány a temploma.

A városnak nincs szüksége sem Napra, sem Holdra, hogy világítsanak, mert az Isten dicsôsége ragyogja be, világossága pedig a Bárány.

Fényében járnak a nemzetek, és a föld királyai elhozzák bele dicsôségüket.

Kapuit nem zárják be soha, hisz ott nincs éjszaka.

A népek odahordják kincseiket és értékeiket.

Nem jut oda be tisztátalan, sem gonosztevô, sem hazug, csak azok, akik be vannak írva a Bárány életkönyvébe.

És megmutatta nekem az élet folyóját, kristályhoz hasonlóan ragyogott, Isten és a Bárány trónjából fakadt.

Az utca közepén és a folyam két partján az élet fái álltak. Tizenkétszer hoznak gyümölcsöt, vagyis minden hónapban teremnek, a fa levelei meg a népek gyógyulására szolgálnak.

Átok többé nem lesz benne. Az Isten és a Bárány trónja áll majd ott, és szolgái hódolnak neki.

Látni fogják arcát, és a homlokukon lesz a neve.

Nem lesz többé éjszaka, és nem szorulnak rá a lámpa világítására, sem a nap fényére. Az Úr, az Isten ragyogja be ôket, és uralkodni fognak örökkön-örökké'' (Jel 21,1-22,5).


8. A Biblián kívüli apokaliptikus irodalom

Dániel könyvének mintájára a zsidóság kebelén több apokaliptikus könyv is született. A legismertebb apokalipszisek: Ábrahám apokalipszise, Illés apokalipszise, Ezdrás apokalipszise, Hénoch könyve, Mózes mennybemenetele, Szibillák könyvei, Ádám testamentuma, A tizenkét pátriárka testamentuma, Mózes testamentuma. Ezeknek közös jellemzôi: látnoki beszámolók, sok alakkal megjelölt képes beszéd, titkos kinyilatkoztatás, az emberi fantázia túlburjánzása.

Éppen ezért jó oka van annak, hogy a Bibliába csupán két apokaliptikus írás kerülhetett belé. Hiszen az apokaliptikus irodalom fekete-fehér látásmódja a világ sorsát nem a Gondviselô Isten kezébe helyezi, hanem a Jó és a Rossz harcának eredményétôl teszi függôvé. Így az eredeti szándékkal ellentétben, az emberekben félelmek ébrednek a világ végével kapcsolatban, ahelyett, hogy reménykedve várnák az Úr szabadító közbelépését az emberiség javára.

A Biblián kívüli apokaliptikus irodalom egyértelmûen pesszimista: a világ a gonoszság tanyája, amely lakóival együtt pusztulásra van ítélve. Az isteni ítélet elodázhatatlan és véres valóság, amely elôl a bûnös ember nem menekülhet.

A zsidó apokaliptikus irodalom egyik legismertebb mûve a Mózes mennybemenetele c. irat, amely a Kr. u. I. századból származik:

,,Abban az idôben megjelenik majd Isten serege minden teremtménye fölött. Az ördögnek vége lesz, és a gyász vele együtt elvétetik. Ezután megtelnek a legfôbb angyal kezei, és bosszút áll az izraeliták ellenségein. A Mennybéli Isten felkél trónjáról és kilép szent lakóhelyérôl, mert megharagszik az ô gyermekeire. Ekkor remegni kezd a föld, a magas hegyek lesüllyednek, és a völgyek eltûnnek. A Nap nem ad több fényt és sötétre változik, a Hold teljesen véres lesz, és a csillagok eltévednek. A tenger egészen a mélységekig húzódik vissza, a források megszûnnek, a folyók kiszáradnak. Mert felemelkedik a Magasságos Isten, és nyíltan megjelenik, hogy megbüntesse a pogányokat és elpusztítsa a bálványokat'' (Mózes mennybemenetele 10,1-7).


9. Apokaliptikus hangok a történelem folyamán

Az egyes korok embereit mindig is lenyûgözte az apokaliptika ígérete, mely a jók számára jutalmat és reményteli jövôt, míg a gonoszoknak kemény büntetést helyezett kilátásba. A fanatikus vallási vezetôk azzal ámították követôiket, hogy a nagy egyházaktól elszakadva, egyedül az ô szektájuk nyújthat oltalmat a fenyegetô isteni harag elôtt. A történelem folyamán sok politikai és társadalmi mozgalom használta fel programjában a közelgô világvége gondolatát.

A világvégét tulajdonképpen Jézus mennybemenetelétôl kezdték várni a keresztények, és eleinte úgy gondolták, hogy ez nagyon hamar be fog következni. Egyesek annyira belefeledkeztek a világvége-várásba, hogy már nem törôdtek evilági feladataikkal sem. Ôket kellett figyelmeztetnie Szt. Pál apostolnak: ,,Urunk, Jézus Krisztus eljövetele és a hozzá való gyülekezésünk dolgában kérünk titeket, testvérek, ne tántorodjatok el egyhamar józan felfogásotoktól, és ne riasszon meg titeket semmiféle lélek, sem beszéd, sem állítólag tôlünk küldött levél, mintha az Úr napja már közel volna'' (2Tessz 2,1-2).

Az elsô század drámai történelmi eseményei ébren tartották az apokaliptikus várakozást a hívekben. Kr. u. 64-ben Róma felgyújtása után Néró császár megkezdte a keresztényüldözéseket, majd Kr. u. 70-ben a jeruzsálemi templom elpusztításával ugyancsak közelinek tûnt a végsô idô.

A Krisztus utáni elsô három században folytatódó véres keresztényüldözések ellenére nyilvánvalóvá vált, hogy nem szükségszerû a végítélet korai bekövetkezése. Egyre inkább elôtérbe kerültek az evangélium szavai: ,,Azt a napot és azt az órát senki sem ismeri'' (Mt 24,36). Továbbra sem merült azonban feledésbe az apokalipszis gondolata, s amint alkalmas volt a történelmi légkör, mindig újra feléledt.

A Kr. u. 1000. év beállta elôtt felerôsödtek az apokaliptikus hangok.  A vészjósló hangok szerint ekkor kellett volna bekövetkeznie a világ végének, mert ekkor járt volna le Krisztus ezeréves uralmának ideje (vö. Jel 20,1-6). Középkori történetírók tanúsága szerint a keresztény Európa izgatottan készült az ezredfordulóra. Ahogy közeledett a titokzatos dátum, egyfajta tömeghisztéria uralkodott el az embereken. Elôfordult, hogy hitelezôk elengedték adósaik tartozását, megnyitották a rabok elôtt a börtönök kapuit, sokan szétosztották vagyonukat a szegények között. Az emberek bûnbocsánat reményében ostromolták a templomokat és sokan útra keltek, hogy a Szentföldön találkozhassanak a Jeruzsálembe visszatérô Krisztussal.

Amikor az ezredforduló eljövetelével mégsem történt semmi rendkívüli, a világvége-láz kissé alábbhagyott. Késôbb az apokalipszis ígéretét az eretnek-mozgalmak élesztették újjá: a flagellánsok, katharok és egyéb fanatikus csoportok a világ pusztulását és a saját megmaradásukat hirdették.

A világvégével kapcsolatos hiedelmeket és elképzeléseket táplálták a középkori jósok és jövendômondók. A legismertebbek voltak Malakiás, a pápák jósa a XII. századból, valamint a Próféciáiról ma is közismert Nostradamus, a XVI. század szülötte. Az ô szenzációként tálalt jóslataik sokszor csak utólagos, gyakran erôltetett belemagyarázásnak tûnnek, amelyeket az utókor fontosabb történelmi eseményekre erôltetett rá.

A középkor világvége-várását jelentôsen befolyásolták Joachim a Fiore eszméi, aki a történelmet három korszakra osztotta fel: Az elsô kor az Atya kora, az Ószövetség idôszaka. A második kor a Fiú kora elnevezést kapta, amelynek során az evangéliumot nyilatkoztatta ki Isten az emberiség számára. A két kor ideje Joachim a Fiore szerint az ô élete alatt már lejárt, és nemsokára beköszön a harmadik kor: a Szentlélek kora, amely a szeretet, szabadság és béke korszaka lesz és a világ végéig fog tartani.

A reformáció idôszakában újra felbukkant az apokalipszis közelségének gondolata. A szélsôséges reformátorok a pápát és a Katolikus Egyházat a világ végén megjelenô Antikrisztusként bélyegezték meg, s a hasonló válasszal a katolikusok sem maradtak adósok. A világvége-ôrület legkiemelkedôbb képviselôi az újrakeresztelô mozgalom tagjai voltak, akik Münster városában építették ki véres terrorral végidôbeli közösségüket. A várost bekerítô, majd elfoglaló seregek 1535-ben véres véget vetettek a fanatikusok (rém)álomvilágának.

Az újkor ugyancsak bôvelkedett a végidôre vonatkozó jóslatokban, próféciákban, amelyeknek napjainkban is élô tanúi a nálunk is megtalálható apokaliptikus szekták és vallási közösségek (adventisták, jehovisták, mormonok). Ezekrôl a csoportokról és eszméikrôl érdemes részletesebben is tájékozódnunk.


10. Végidôt hirdetô szekták és eszméik

a) A Hetedik nap adventistái

A William Miller által alapított mozgalom az 1834-1844-es évek között várta Jézus Krisztus második eljövetelét (-- ,,advenire'' latinul: eljövetel). Az eljövetel dátumát az alapító számította ki, s amikor bebizonyosodott, hogy tévedett, követôi kettészakadtak. A hozzá hûségesek, akiket ma a Hetedik Nap adventistáinak nevezünk, újraértelmezték vezetôjük tanítását. Eszerint Jézus Krisztus, a mennyei Fôpap 1844. október 22-én kezdte meg mûvét. Megtisztította a mennyei szentélyt, és minden egyes embert vizsgálatnak vetett alá. Miután ezt a vizsgálatot lefolytatja, bekövetkezik a látható eljövetele is. Ennek idôpontját az adventisták ma már -- elôrelátóan -- nem határozzák meg, csak annyit engednek sejteni, hogy az már nagyon közel van. Tanításuk szerint az igazak feltámadása után Jézus egy nagy csatában legyôzi a világ népeit, és megalapítja ezeréves országát, ahol az igazakkal együtt uralkodik. Ezután az égbôl jövô tûz elpusztítja a gonoszokat és a földet, majd egy új világ keletkezik.

b) Jehova tanúi

Jehova tanúinak szektáját 1880-ban alapította Charles Russel az USA-ban, s elsôdleges céljuk kezdetben a Biblia komoly tanulmányozása volt. Az alapító az elmélyült Biblia-tanulmányozás hatására hamarosan fontos felismerésre jutott: kiszámította, hogy a világvége 1914-ben fog bekövetkezni.

Az érdekesség kedvéért áttekinthetjük Russel számításait: Jeruzsálem pusztulása, amelyet ô Kr. e. 607-re tett, számára a ,,nemzetek idejének'' (Lk 21,24) kezdetét jelenti. Dán 4,16-32 szerint ez ,,hét idôn'' keresztül fog tartani. Egy ,,idô'' a Jel 12,6-14 szerint 360 napot foglal magában, míg a Szám 14,34 azt bizonyítja, hogy egy nap egy évet jelent. Ebbôl kifolyólag a ,,nemzetek ideje'' 2520 év, s ha ezt hozzáadjuk a Kr. e. 607-es esztendôhöz, megkapjuk az említett 1914-es évet.

Russel számítása figyelmen kívül hagyja a bibliai számok szimbolikus értelmét, csakúgy, mint azt a történelmi tényt, hogy Jeruzsálemet Kr. e. 587-ben rombolta le Nebukadnezzár király...

Amikor az 1914-es év nem hozta meg a várt eredményt, elkészült az új magyarázat: Ebben az évben lépett fel Krisztus a mennyei trónra és kezdte meg a végsô harcot a Sátán ellen, amely láthatatlanul folyik. 1914 óta gyülekeznek a seregek a Földön, és készülôdnek a végsô csatára, az Armageddonra, amelyben Krisztus gyôzedelmeskedik és megkezdi ezeréves uralmát. Ennek az uralomnak a kezdetét századunkban már két idôpontra is megjövendölték: elôször 1925-re, majd legutóbb 1975-re

A jehovisták várakozása szerint a világ végén 144 000 igaz -- természetesen kizárólag Jehova tanúi közül- elragadtatik majd a mennybe, míg a többiek -- szintén jehovisták -- a Földön maradnak, és paradicsomi állapotok között élhetnek majd. A jehovista paradicsom képét jól ismerhetjük az Ôrtorony címû kiadványukból: Jól öltözött nyakkendôs úriember, aktatáskával a kezében, szeretô családja körében látható, miközben a háttérben az oroszlán cicaként dorombol és a medve bárgyú képpel bámul a világra. Ezek a naiv, gyerekes elképzelések mégis sokakat rabul ejtenek, hiszen ,,emberarcú'' paradicsomot ígérnek: nem kell szenvedni, meghalni, minden olyan lesz, mint a Földön, csak tökéletes formában. Igazi materialista paradicsom

c) Az Utolsó Napok Szentjei -- a mormonok

A mormonok szektája nevében is viseli a végidôre vonatkozó utalást, hiszen az Utolsó Napok Szentjeinek nevezik magukat. Ezek az ,,utolsó napok'' már jó 150 éve tartanak, hiszen alapítójuk Joseph Smith 1827-ben, 22 évesen kapta meg -- állítólag egy angyal közvetítésével Mormon könyvét. Ez a könyv a mormonok hite szerint tartalmazza az isteni kinyilatkoztatást, amelyet minden embernek meg kell ismernie. Ennek érdekében a mormonok jelentôs missziós tevékenységet fejtenek ki. A mennyek országa természetesen elsôdlegesen a mormonoké, de annak alacsonyabb szintjein helyet kaphatnak más egyházak képviselôi is. Az Utolsó Napok Szentjei hisznek abban, hogy eljön a béke ezeréves birodalma. Ezt megelôzôen be kell következniük az apokalipszis eseményeinek, amelyeket a Jelenések könyvéhez hasonló módon írnak le. A világvége eseménysorozata mindenesetre késésben van, hiszen Smith szó szerint ezt jövendölte: ,,A fájdalmas büntetô ítélet még ennek a nemzedéknek az életében valóra válik''.

A mormonok vallásának különlegessége, hogy követôi utólag megkereszteltetik elhunyt hozzátartozóikat is, mivel szerintük azok csak így érhetik el az üdvösséget. A világvége idôpontjáról nem mondanak konkrétumot, de szerintük mindenképpen az ,,utolsó napokat'' éljük

d) Századvégi apokaliptikus szekták

Az ezredforduló közeledtével egyre aktívabbak a kisebb létszámú apokaliptikus szekták is, és gyakran hallatnak magukról --  negatív értelemben.

A svájci alapítású Mihály-egyesület a tömegtájékoztató eszközökön keresztül is meghirdette a világvégét 1988. május 8-ra, anyák napjára. A világvégét égi jelnek kellett volna megelôznie a jövendölés szavai szerint: ,,Egy csillag hullik majd le az égrôl és megnyílnak a mélységek szakadékai''

A jóslat kudarca után a Mihály-egyesület vezetôi már óvatosabbak az elôrejelzésekkel, de annyit azonban elárulnak nekünk, hogy Isten haragjának kelyhe még az idei karácsony elôtt kicsordul

A német nyelvterület másik jelentôs világvége-váró szektája Erika Bertschinger alias Uriella ,,Fiat Lux'' elnevezésû ,,rendje'', amely szintén már több, az alapító által megjósolt világvégét élt túl. Uriella jövendölése szerint a világvége napján egy hatalmas kereszt jelenik majd meg az égen, és az igazhívôket -- a Fiat Lux tagjait -- gömbformájú ûrhajókon érkezô ufók ragadják magukkal, és mentik meg a Földön bekövetkezô nagy tisztogatástól. Az új korszak a jósnô szerint már nem várat soká magára, a 2000. évben meg kell kezdôdnie, mert az idô megérett rá

Az emberi szellemet és lelket gyilkoló szekták mellett akadnak olyanok is, amelyek fizikailag is veszélyeztetik tagjaik vagy akár a kívülállók életét is. A 90-es években ennek tanúbizonyságát adták az ún. naptemplomosok által elkövetett rituális gyilkosságok, az USA-beli David Koresh szektája tagjainak tömeges tûzhalála, vagy az Aum szekta által a tokiói metróban megkísérelt gázmerénylet. Mindez azt igazolja, hogy a gonoszság erôi vallási köntösbe bújtatva is mûködnek a világban és sok tudatlan embert felhasználnak céljaik eléréséhez.


11. Apokaliptikus képek a liturgiában

Az apokalipszisekben gyakran használatos képek és szimbólumok sok helyen felbukkannak a különbözô keresztény rítusok liturgiáiban. Ezeknek  az apokaliptikus képeknek sokszínûsége szárnyra kelti az emberi fantáziát és szinte nemcsak szemlélôivé, hanem részeseivé is válunk a liturgikus szöveg által közvetített valóságnak. Néhány példával szemléltetjük a liturgikus szövegek kifejezôerejét:

,,Ó, Uram, minden erôk uralkodója és minden irgalmasság Istene, akinek orcája tûztôl fénylô, szikrázó-lángoló kard, tüzes szekerek lovasa!'' (etióp liturgia-részlet)

,,Szülési fájdalmak rázzák meg a földet, amely magvak helyett holttesteket ad ki magából. A parancs arra kényszeríti, hogy egyetlen holttetem se maradjon méhében'' (nyugat-szíriai-antióchiai liturgia).

,,Láttam a férget, amely nem pusztul el, feje mint a krokodilé, ôsöreg és szörnyûséges, fogai rettenetes pofájában olyanok, mint a vascölöpök'' (kopt liturgia).

,,Áldott legyen a nap, amely majd eljön, s akkor megnyílik a Seol (=Holtak Birodalma) méhe. Ragyogó lesz a te feltámadásod, amelynek a letûnt és még életben levô nemzedékek is örülnek. A kürtök és trombiták hangjára felkelnek mind a megholtak és dicsôíteni fogják az Atyát. A Mennyei Királyság leszáll közéjük, hogy meglátogassa ôket, és Ádámot visszahelyezze a paradicsomba'' (kelet-szíriai-káldeus liturgia).

A különbözô keleti liturgiák mellett a miénkben is megtalálható egy világvége-idézô gyöngyszem, a ,,Dies irae'' szekvencia, amelyet régen a temetési miséken és Halottak napján énekeltek. Babits Mihály fordításában, ,,Ítéletnek végsô napja'' címen megtalálható az Éneklô Egyházban, más változatokban pedig a Hozsannában is. Itt a Sík Sándor-féle szövegváltozatból  közlünk egy részletet:

,,Ama végsô harag napja, a világot tûznek adja, Dávid így s Szibilla hagyja.

Reszket akkor holt meg élô, ha megjön a nagy Ítélô, mindeneket lattal mérô.

Csodakürtök zengenek meg, sírok éjén átremegnek, ítéletre mindeneknek.

Csodájára a halálnak, aki rég por, talpra támad, számot adni bírájának.

Kézzel irt könyv nyílik ottan: világ terhe, minden ott van, ítéletre felrovottan.

Bíró majd ha széket ül ott, minden rejtek felderül ott. Zsoldot bûn el nem kerül ott.

Én szegény ott mit beszéljek, pártfogómul kit reméljek, hol a szent is alig él meg.

Rettenetes fejedelem, kinél ingyen a kegyelem: Örök Jóság, légy jó velem!

Ha a rosszak zavarodnak, fojtó lángok kavarognak, akkor engem hívj áldottnak.

Térden kérlek, görnyedetten, sir a lelkem megtörötten: ott a végnél, állj mellettem!

Könnyel árad ama nagy nap, hamvukból ha föltámadnak a bûnösök s számot adnak.

Uram, nékik adj jó véget. Kegyes Jézus, kérünk téged, add meg nekik békességed''.


12. A Katolikus Egyház tanítása a világvégével kapcsolatban

A különbözô szekták és világvége-váró csoportok sokszor zavaros eszméinek áttekintése után fontos, hogy világosan lássuk, mit tanít a végsô idôkkel kapcsolatosan a Római Katolikus Anyaszentegyház. Azért is fontos pontosan rögzítenünk a katolikus tanítást, mert sokszor magukat katolikusnak valló vallási csoportok egyházilag nem elismert állítólagos Mária-jelenésekre, ,,felsôbb kinyilatkoztatásra'' hivatkozva furcsa eszméket hangoztatnak a világvégérôl. Hamis és nem evangéliumi az a megközelítés, amely Isten haragjával és a gonosz világ elpusztításával fenyeget, miközben Mária üdvtörténetben betöltött szerepét eltorzítja, és egyfajta védôpajzsnak tekinti ôt az isteni ítélettel szemben. Mária szerepe mindig gyermekeinek Jézushoz vezetése, nem pedig azok megvédése Fia haragjától. Mindazoknak, akik inkább hisznek a gyanús látomásoknak, mint a Szentlélek által vezetett Egyház szavának, álljanak itt tanulságul Szt. Pál apostol szavai:

,,Csodálom, hogy attól, aki titeket Krisztus kegyelme által meghívott, ilyen hamar más evangéliumhoz pártoltatok, holott nincsen más, csak olyanok vannak, akik zavarba ejtenek titeket, és el akarják ferdíteni Krisztus evangéliumát. De még ha mi, vagy akár az égbôl egy angyal hirdetne is nektek más evangéliumot, mint amit hirdettünk nektek, átkozott legyen! Ahogy azelôtt is mondtuk, most megismétlem: Ha valaki más evangéliumot hirdet nektek, mint amit átvettetek, átkozott legyen'' (Gal 1,6-9)!

Az idevágó hittételeket a Katolikus Egyház Katekizmusa fejti ki és magyarázza meg számunkra a Tanítóhivatal tekintélyével:

,,Krisztus, az Úr már gyakorolná uralmát Egyházán keresztül, de ennek a világnak minden dolga még nincs neki alávetve. Krisztus országának diadala nem érkezik el a rossz hatalmasságainak utolsó fellázadása nélkül.

Az utolsó ítéletben, a világ végén, Krisztus dicsôségében jön el, hogy teljessé tegye a jó végérvényes diadalát a rossz felett, mert ezek -- mint a konkoly és a búza -- együtt növekednek a történelem folyamán.

A dicsôséges Krisztus, aki az idôk végén eljön ítélni élôket és holtakat, feltárja a szívek titkos állapotát, és megfizet minden egyes embernek a tettei szerint, és aszerint, hogy elfogadta vagy visszautasította a kegyelmet'' (680-682. pont).

,,Az utolsó ítélet Krisztus dicsôséges visszatértekor lesz. Egyedül az Atya ismeri napját és óráját, egyedül ô dönt eljövetelérôl. Fia, Jézus Krisztus által ô hirdeti majd ki végleges szavát az egész történelemrôl. Megismerjük majd a teremtés egész mûvének, valamint az üdvösség egész rendjének végsô értelmét, megértjük a csodálatos utakat, amelyek által gondviselése minden dolgot elvezetett végsô céljához. Az utolsó ítélet ki fogja nyilatkoztatni, hogy Isten irgalmassága legyôz minden igazságtalanságot, amit teremtményei elkövettek, és hogy szeretete erôsebb, mint a halál'' (1040. pont).

,,Az idôk végén, Isten országa elérkezik a maga teljességében. Akkor az igazak örökre uralkodni fognak Krisztussal, megdicsôülve testben és lélekben, és az anyagi világ is átalakul. Akkor Isten lesz minden mindenben, örökkön örökké'' (1060. pont).


13. A reménykedô keresztény várakozás

Ki tudja, mit hoz a jövô? Az ilyen és ehhez hasonló mondatok arról árulkodnak, hogy mennyire függünk mi, emberek a jövôtôl. Sokan szinte vallásos rettegéssel tekintenek a jövôre, és állandóan a tôle való félelem határozza meg életük folyását. A Jövô a legtöbb ember szemében szeszélyes, kiszámíthatatlan istenséggé vált, akinek az ember kénye-kedvére ki van szolgáltatva. Gerhard Ebeling, keresztény dogmatikus arra figyelmeztet bennünket, hogy ha Istent Urunknak akarjuk elismerni, akkor a jövô Uraként is el kell fogadnunk ôt. Ha ezt megtesszük, akkor megszabadulunk a jövôtôl való függôségünktôl, és jövônket Istenre bízhatjuk. Ô a Világ Mindenható Ura, vele nem versenyezhet a szerencse vagy a véletlen, ha az ô kezébe helyezzük életünket, nincs félnivalónk sem a jelenben, sem a jövôben.

Nem tagadhatjuk, hogy olyan világban élünk, amelyben a válságokról, katasztrófákról és természeti csapásokról szóló hírek nyugtalanítanak és félelemmel töltenek el bennünket. A keresztény teológia nem nyújt számunkra semmiféle garanciát arra vonatkozólag, hogy az emberiség és a világ nem pusztul el, de mégis reményt adhat számunkra, hogy törékeny és gyarló létünkben is Isten ígéreteinek hordozói vagyunk. A keresztény igehirdetés közvetíti az embernek Jézus megtérésre való felhívását, s ugyanakkor meghirdeti Isten hûségének és szeretetének jelenlétét a világban. A keresztény tanítás az élet igenlése, amely szemben áll a halál hatalmával. A keresztény apokaliptika és világvége-várás annak a meghirdetése, hogy az élet értelme egyedül Istennél van, és ôbenne teljesedik az emberi történelem célja.

A Mester búcsúbeszédében mondott szavai azok, amelyek biztosítanak bennünket, hogy a keresztény ember reménye nem csupán álmodozás, hanem azon az üdvtörténeti valóságon alapul, hogy Jézus Krisztus már megváltotta a világot:

,,Ezeket azért mondtam el nektek, hogy békességtek legyen bennem. A világban megpróbáltatások érnek titeket, de bízzatok, én legyôztem a világot'' (Jn 16,33).


Irodalomjegyzék

A Katolikus Egyház Katekizmusa, Budapest 1994

A keresztény mûvészet lexikona, Budapest 1994

Barsi Balázs, A Bárány menyegzôje, Budapest 1997

Berger Klaus, Wie kommt das Ende der Welt, Stuttgart 1999

Deissler Alfonz, Was wird am Ende der Tage geschehen, Freiburg 1991

Gál Ferenc, A Jelenések könyve, Szeged 1994

Kehl Medard, Und was kommt nach dem Ende, Freiburg 1999

Mc Ginn Bernard, Antikrisztus, Budapest 1995

Müller Joachim, Apokalypse, Freiburg 1999

Stamm Hugo, Im Bann der Apokalypse, Zürich 1998

Szentírás, Szent Jeromos Bibliatársulat, Budapest 1999


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása
A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár

	Isten hozta a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárban, a magyarnyelvû keresztény irodalom tárházában! A Könyvtár önkéntesek munkájával mindenki számára elektronikus formában terjeszti Isten Igéjét. A Könyvtár bemutatása


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása

Célkitûzés

Állomány

Irányítás, központ

A Könyvtár használata, a könyvek formája

A Könyvtárban található file-ok neve

A file-ok felhasználási módjai

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Megkötések a szöveg formájára

Érdeklôdés/Javaslat

Minôség -- állandó javítás

A könyvtár mottója

Célkitûzés

A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK) célja az, hogy mindenki számára hozzáférhetôvé tegye a teljes magyarnyelvû katolikus egyházi, lelki irodalmat elektronikus formában. A lelkipásztori munka támogatása mellett elôsegíti az egyházi kutatómunkát, könyvnyomtatást és az írott, magyar keresztény értékek bemutatását, megôrzését, terjesztését. A könyvállomány mindenki számára ingyenesen rendelkezésre áll az Internet hálózaton keresztül. Egyházi intézményeknek és személyeknek postán is elküldjük a kért anyagot.

Állomány

Minden szabadon másolható, szerzôi jogvédelem alá nem esô egyházi és vallási vonatkozású kiadvány része lehet a Könyvtárnak: a Szentírás (többféle fordításban), imakönyvek, énekeskönyvek, kódexek, pápai dokumentumok, katekizmusok, liturgikus könyvek, teológiai munkák, szentbeszéd-gyûjtemények, keresztutak, lelkigyakorlatok, himnuszok, imádságok, litániák, istenes versek és elbeszélések, szertartás-könyvek, lexikonok, stb.

Irányítás, központ

Központ:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055, USA
	(Az Egyesült Államok New Jersey államában levô Szent István Magyar Római Katolikus egyházközség)
Levelezés:	Felsôvályi Ákos
	322 Sylvan Road
	Bloomfield, NJ, 07003, USA
	Tel: (973)338-4736
	Fax: (973)778-4263
	e-mail: felso@home.com
A Könyvtár használata, a könyvek formája

Ebben az elektronikus könyvtárban nincs olvasóterem, hanem a szükséges könyveket ki kell venni (vagyis ,,letölteni''). Letöltés után mindenki a saját számítógépén olvashatja, ill. használhatja fel a szöveget. A hálózaton keresztül böngészni, ill. olvasni drága és lassú. A saját személyi számítógép használata a leggyorsabb és legolcsóbb, a könyv pedig az olvasó birtokában marad. Azoknak, akik nem rendelkeznek Internet-kapcsolattal, postán elküldjük a kért könyveket. Ebbôl a könyvtárból ügy kölcsönözhetünk, hogy nem kell (és nem is lehet) a kikölcsönzött könyveket visszaadni!

	A Könyvtár a kiadványokat kétféle alakban adja közre:
1.	formálatlan szövegként, ami a további feldolgozást (könyvnyomtatás, kutatómunka) teszi lehetôvé szakemberek számára és
2.	a Windows operációs rendszer Súgó (,,Help'') programjának keretében, ami a könnyû olvasást és felhasználást teszi lehetôvé mindenki számára (a szövegek -- külön begépelés nélkül -- egy gombnyomással egy szövegszerkesztô programba vihetôk át, ahol azután szabadon alakíthatók).
A Könyvtárban található file-ok neve

Minden kiadvány négyféle file formában található meg a Könyvtárban: text file (formálatlan változat), help file (,,Súgó'' formátum), sûrített text file és sûrített help file. Ezenkívül minden help file-hoz tartozik egy ikon file.

Minden file nevének (file name) a két utolsó karaktere a verziószám (01 az elsô változaté, 02 a másodiké, stb). A file nevének kiterjesztése (file extension) mutatja a file típusát:

	txt:	text file,
	zpt:	sûrített text file,
	hlp:	help file,
	zph:	sûrített help file és
	ico:	a Help file-hoz tartozó icon file.

Például a Vasárnapi Kalauz címû könyv elsô változatának (,,01'') négy formája: VASKAL01.TXT, VASKAL01.HLP, VASKAL01.ZPT, VASKAL01.ZPH; az ikon file pedig: VASKAL01.ICO.

A sûrítést a legelterjedtebb sûrítô programmal, a PKZIP/PKUNZIP 2.04 DOS változatával végezzük. A sûrítés nagymértékben csökkenti a file nagyságát, így a letöltés/továbbítás sokkal gyorsabb, olcsóbb. A file-t használat elôtt a PKUNZIP program segítségével kell visszaállítani eredeti formájába. (Például a  "PKUNZIP  VASKAL01.ZPH" utasítás visszaállítja az VASKAL01.HLP file-t.)

A file-ok felhasználási módjai

Mivel minden mûvet kétféle formában ad közre a Könyvtár, a következô kétféle felhasználási mód lehetséges.

1. A text file felhasználása

Ez a file formálatlanul tartalmazza az anyagot. A felhasználó betöltheti egy szövegszerkesztô programba, és ott saját ízlése, szükséglete szerint formálhatja. Például ha az anyagot ki akarjuk nyomtatni könyv alakban (feltéve, hogy az szabadon publikálható), akkor ebbôl a text file-ból könnyen  elô tudjuk állítani a nyomdakész változatot.

Vigyázat! A text file minden sora sorvég-karakterrel végzôdik, ezeket elôbb el kell távolítanunk, és csak utána szabad a formálást elkezdenünk.

A szövegben a kezdô idézôjelet két egymást követô vesszô, a felsô idôzôjelet két egymást követô aposztrófa és a gondolatjelet két egymást követô elválasztójel képezi (lásd a szöveg formájára vonatkozó megkötéseket késôbb).

Az egyes fejezeteket csupa egyenlôségjelbôl álló sorok választják el egymástól. A file eleje ezt az ismertetést tartalmazza a Könyvtárról.

Ezt a text file-t felhasználhatjuk szövegelemzésre is, amihez természetesen szükségünk van valamilyen elemzô programra.

2. A,,súgó'' file felhasználása

Ez a file formátum igen egyszerû olvasást, felhasználást tesz lehetôvé a Windows operációs rendszerben megszokott ,,súgó'' programok formájában. (Az ajánlott képernyô felbontás VGA.)

Az elektronikus könyv legnagyobb elônye az, hogy a szöveg elektronikus formában áll az olvasó rendelkezésére. A ,,Másol'' gombbal a teljes fejezet átvihetô a vágóasztalra [Notepad]) és onnan a szokásos módon: ,,Szerkesztés'' és ,,Másol'' [Edit és Paste] paranccsal bármilyen Windows szövegszerkesztôbe. Ugyanezt érjük el a Ctrl+Ins gombok együttes lenyomásával is. Ha nem akarjuk a teljes szöveget átvinni, akkor használjuk a ,,Szerkesztés'' [Edit] majd a ,,Másol'' [Copy] utasítást a program menüjérôl, minek következtében a fejezet teljes szövege megjelenik egy Másolás párbeszéd-panelban. A kijelölt szövegrészt a ,,Másol'' utasítás a vágóasztalra [Notepad] viszi, és onnan az elôbbiek szerint folytathatjuk a munkát.

A programból közvetlenül is nyomtathatunk fejezetenként a ,,File'' és ,,Nyomtat'' [Print] utasítással. A nyomtatott szöveg formája kissé eltérhet a képernyôn láthatótól. A nyomtatott szöveg betûtípusa ,,Arial'', betûmérete 10 pontos. Ha más formátumra, betûtípusra vagy -nagyságra van szükségünk, akkor vigyük elôbb a szöveget a szövegszerkesztô programunkba, ott állítsuk be a kívánt formátumot, és utána nyomtassunk.

	Ahhoz, hogy a ,,súgó'' file-t használni tudjuk, a következôket kell tennünk (a ,,Vasárnapi kalauz'' címû könyvvel mutatjuk be a lépéseket).
1.	A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárból töltsük le a VASKAL01.HLP és a VASKAL01.ICO file-okat a saját gépünk ,,C:\PAZMANY'' nevû alkönyvtárába. (A VASKAL01.HLP helyett letölthetjük a sokkal kisebb VASKAL01.ZPH file-t is, de akkor letöltés után ki kell bontanunk a "PKUNZIP VASKAL01" utasítással.)
2.	Készítsünk egy programindító ikont. A Programkezelôben kattintsunk elôször a ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoportra. (Ha az még nincs felállítva, akkor hajtsuk végre a fejezet végén leírt ide vonatkozó utasításokat.) Ezután válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Program'' utasításokat a menürôl. A párbeszed-panelban a következôket gépeljük be:
	Megnevezés:	Vasárnapi Kalauz
	Parancssor:	WINHELP C:\PAZMANY\VASKAL01.HLP
	Munkakönyvtár:	C:\PAZMANY
	Ezután kattintsunk az ,,Ikon'' nevû utasításra, és adjuk meg a C:\PAZMANY\VASKAL01.ICO file-t.

Ha ezután rákattintunk az így felállított ikonra, a program elindul, és olvashatjuk a könyvet.

A ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoport felállítása:

A Programkezelô menüjérôl válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Programcsoport'' utasítást. A párbeszéd-panelban a következôt gépeljük be:

	Megnevezés:	Pázmány Péter E-Könyvtár
Ezután zárjuk be a párbeszéd-panelt.

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A könyveket bárki elektronikus úton letöltheti a Könyvtárból (lásd a Könyvtár Internet címét) vagy postán megrendelheti (lásd a postai címet). Egyházi intézményeknek és személyeknek ingyen küldjük el a könyveket, mások a rendeléssel együtt 3 dollárt vagy annak megfelelô pénzösszeget küldjenek a lemez- és postaköltség megtérítésére.

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Az általános elvek a következôk:

1.	A Könyvtár mindenkinek rendelkezésére áll személyes vagy tudományos használatra. Ha a Könyvtár anyagát publikációban használják fel, akkor kérjük az alábbi hivatkozás használatát:

,,A szöveg eredete a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár -- a magyarnyelvû keresztény irodalom tárháza.''

2.	Egyházi intézmények és személyek kereskedelmi célokra is ingyenesen használhatják a Könyvtár anyagát, csak azt kérjük, hogy a kiadványuk elején helyezzék el az elôbbi utalást. A Könyvtár fenntartja magának azt a jogot, hogy eldöntse: ki és mi minôsül egyházi személynek, ill. intézménynek. Kérjük, keresse meg ez ügyben a Könyvtárat.

3.	Ha a Könyvtár kiadványait nem egyházi intézmény vagy személy kereskedelmi célokra használja fel, akkor az elôbbi utalás feltüntetésén kívül még kérjük a haszon 20%-át a Könyvtár számára átengedni. A befolyt összeget teljes egészében a Könyvtár céljaira használjuk föl.

Elôfordulhat, hogy ezek az elvek bizonyos könyvekre nem vonatkoznak, mert a szerzôi jog nem a Könyvtáré. Az ilyen könyv része az állománynak, lehet olvasni, lelkipásztori munkára felhasználni, de kinyomtatása, -- bármilyan formában --, tilos. Az ilyen jellegû korlátozások minden könyvben külön szerepelnek. (Lásd a könyvek elektronikus változatáról szóló fejezetet!)

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Minden pénzügyi támogatást hálásan köszönünk, és a központi címre kérjük továbbítani. Az anyagi támogatásnál is fontosabb azonban az az önkéntes munka, amellyel állományunkat gyarapíthatjuk.

 Kérünk mindenkit, akinek a magyar katolikus egyház sorsa és az egyetemes magyar kultúra ügye fontos, hogy lehetôségeinek megfelelôen támogassa a Könyvtár munkáját. A munka egyszerû, bárki, -- aki már használt szövegszerkesztô programot --, részt vehet benne.

Hogyan lehet az állomány gyarapításában részt venni?

A munka egyszerûen egy-egy könyv szövegének számítógépbe való bevitelét jelenti. Elôször optikai beolvasással (szkennolással), automatikus úton, egy nyers szöveget készítünk, amit aztán az önkénteseknek ki kell javítaniuk. A munka lépései így a következôk:

1.	Ellenôrizzük, hogy a kiválasztott könyv szabadon másolható-e (nem esik-e szerzôi jogvédelem alá), vagy meg lehet-e kapni a Könyvtár számára a másolás jogát. Ez ügyben vegyük fel a kapcsolatot a Központtal.
2.	Ellenôrizzük, hogy a könyvet még nem kezdte-e el senki begépelni. Ez ügyben is vegyük fel a kapcsolatot a Központtal. A Könyvtár állandóan tájékoztat a begépelés alatt álló munkákról.
3.	A könyvet küldjük el a Központnak, ahol optikai beolvasással elkészítik a nyers szöveget.
4.	A Központ visszaküldi a nyers szöveget egy számítógépes lemezen a könyvvel együtt. A nyers szöveget tetszôleges szövegszerkesztô-formában lehet kérni. Ha az eredeti kiadvány nem alkalmas optikai beolvasásra (rossz minôség, régies betûtípusok stb. miatt), akkor az önkéntesnek kell a nyers szöveget is begépelnie.
5.	Végezzük el a nyers szöveg ellenôrzését és javítását. Ez a munka legidôigényesebb része, és ettôl függ a végleges szöveg helyessége! Kövessük a szöveg formájára vonatkozó megállapodásokat (lásd a következô részt).
6.	A kész szöveget küldjük vissza lemezen a Központnak.
7.	A Könyvtár ezután elkészíti a kívánt file-formákat és a könyvet behelyezi a Könyvtár állományába.
Megkötések a szöveg formájára

Mivel mindenki számára hozzáférhetô módon kell a szövegeket tárolnunk, egyszerûségre törekszünk. Általános szabály az, hogy semmilyen tipográfiai karaktert vagy kódot nem használunk, csak a billentyûzetrôl bevihetô karakterek szerepelhetnek a szövegben. A szöveg készítésekor kérjük a következô megállapodásokat betartani:

1.	Margó: 1 hüvelyk (2.54 cm) bal- és jobboldalt.
2.	Betûtípus: Arial, 10 pontos.
3.	Alsó idézôjel: két vesszô szóköz nélkül,
	felsô idézôjel: két aposztrófa szóköz nélkül,
	gondolatjel: két elválasztójel szóköz nélkül,
	idézôjel idézôjelen belül: aposztrófa (alsó és felsô idézôjelként egyaránt).
4.	Tabulátor karakter megengedett (a tabulátorokat fél hüvelyk, azaz 1.27 cm távolságra kell  egymástól beállítani).
5.	Semmilyan más formálási kód nem megengedett.
6.	Lábjegyzet helyett szögletes zárójelbe kerüljenek a hivatkozások száma (pl. [1]), és a hozzátartozó magyarázatok a file legvégén egymás után, mindegyik új sorban kezdve.
Érdeklôdés/Javaslat

A már meglevô állományról, a készülôfélben levô könyvekrôl, az önkéntes munka lehetôségeirôl és a Könyvtár legújabb híreirôl a következô címeken lehet tájékoztatót kapni:

1. levél:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055-7894, USA

2. elektronikus posta (e-mail): felso@home.com

3. elektronikus hálózat (World Wide Web):	http://www.katolikus.hu/ppek vagy
	http://www.piar.hu/pazmany
Minôség -- állandó javítás

A Könyvtár állományának minôségét állandóan javítjuk, újabb és újabb változatokat bocsátunk közre (a file nevének utolsó két karaktere a változat számát jelenti). Kérjük ezért a Könyvtár minden tagját, olvasóját, hogy jelentsen minden felfedezett szöveghibát. A levélben (postai vagy elektronikus levélben egyaránt), közöljük az új, javított sort az ôt megelôzô és követô sorral együtt. Így a szövegkörnyezetben elhelyezve, könnyû lesz a hibát megtalálni és javítani. Miután a file új változata (új verziószámmal) felkerült a Könyvtárba, a régit töröljük.

Kérjük, a könyvekkel és a Könyvtár munkájával kapcsolatos észrevételeit, javaslatait, kritikáját közölje velünk! Segítségét hálásan köszönjük.

A könyvtár mottója egy szentírási idézet

Ha ugyanis az evangéliumot hirdetem, nincs mivel dicsekednem, hiszen ez a kötelességem. Jaj nekem, ha nem hirdetem az evangéliumot! Ha önszántamból teszem, jutalmam lesz, ha nem önszántamból, csak megbízott hivatalnok vagyok. (1Kor 9,16-17)